Справа № 488/597/24
Провадження № 3/488/394/24
ПОСТАНОВА

01.04.2024 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Попова О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, працює неофіційно, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 12.02.2024 року о 13:53 годині водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем «Mercedes - Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, в районі буд. №191-А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» у встановленому законом порядку, результат якого склав 0,92 % проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду показав, що в цей день він перебував в супермаркеті «Тавря-В», де у кафетерії обідав, коли йому стало зле, тому прямо з пляшок він вжив медичні препарати - сиропи Галстена та Ехінасаль, вжив більше дози, ніж потрібно. Це побачили поліцейські, вони поїхали за ним, зупинили його автомобіль та на їх пропозицію він пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою прибору Драгер, позитивні результати якого є наслідком вживання ним ліків.

У судовому засіданні адвокат Попов О.В. просив справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, надав суду письмові заперечення.

Враховуючи пояснення захисника, які він надав в судовому засіданні, а також доводи, що викладені у письмових запереченнях, загалом позиція сторони захисту зводиться до того, що у 2008 році ОСОБА_1 переніс травму внутрішніх органів, внаслідок чого до сих пір випробує фізичні страждання та у нього спостерігається виражений больовий синдром. Під час нападів сильного болю Іванов змушений вживати призначені медиками ліки, у тому числі галстену та ехінасаль, які не знижують увагу та швидкість реакції, а про вміст у їх складі етанолу ОСОБА_1 стало відомо після 12.02.2024 року; поліцейськими автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, тому водій не зобов`язаний виконувати вимоги працівника поліції, у тому числі проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; під час застосування газоаналізатору Drager поліцейськими допущено порушення правил його використання, а саме: пристрій не відкалібрований, тоді як калібрування передбачено кожні 6 місяців; перед застосуванням Драгеру не було зроблено контрольного забору повітря; поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків.

Не дивлячись на невизнання провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560703 від 12.02.2024 року; інформацією, що міститься в акті огляду на стан сп`яніння та направленні на огляд водія із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; роздруківкою тестування № 342 від 12.02.2024 року, відповідно до якої огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився 12.02.2024 року о 14:03 годині за допомогою спеціального технічного засобу «DragerAlkotest 7510», номер приладу АRLМ 0287, результати огляду - 0,92% проміле;

відеозаписом, який складається з двох відеофайлів, перший з яких отриманий з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, на якому зафіксовано, як 12.02.2024 року о 15.53 годині на вимогу поліцейського на узбіччі біля проїзної частини по пр.Богоявленському м.Миколаєва зупиняється автомобіль «Mercedes - Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 виходить з автомобіля (з водійської двері). Другий відеозапис, отриманий з бодікамери одного з поліцейських, містить процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на якому інспектором УПП ОСОБА_1 , з огляду на наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, ставиться спочатку запитання з приводу стану його здоров`я, чи вживав медичні препарати чи алкоголь, на що ОСОБА_1 першочергово заперечує. На пропозицію інспектора ОСОБА_1 погоджується пройти огляд за допомогою алкотестеру «Drager» та повідомляє, що за останню добу (вчора) вживав алкоголь; інспектором роз`яснюється ОСОБА_1 повний порядок проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння - можливість відмови від такого проходження на місці та її наслідки, можливість проходження оголяду на місці чи у медичному закладі, а також можливість проходження огляду у медичному закладі у разі непогодження з результатами Драгеру огляду, проведеному на місці. О 14.03 ОСОБА_1 продуває алкотестер «Drager», інспектором повідомляються його результати 0,92% проміле, на що ОСОБА_1 погоджується із ними та після висловлення вимоги проїхати до медичного закладу самостійно у разі незгоди з результатами, та після роз`яснення інспектором, що такий огляд у медичному закладі можливий виключно у присутності співробітникіів поліції, ОСОБА_1 ще раз погоджується з результатами проведеного його огляду на місці. ОСОБА_1 оголошується інспектором протокол та вручається його копія.

Відповідно довідки Управління патрульної поліції у Миколаївської області від 13.02.2024 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами 01.06.2017 року.

Аналізуючи представлені суду та досліджені докази, приходжу до наступних висновків:

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів сторони захисту, які стосуються відсутності достатніх доказів вживання алкогольних напоїв, оскільки ОСОБА_1 перед оглядом на стан сп`яніння вжив спиртовмісні ліки за призначенням лікаря, що не було враховано працівниками поліції, то суд їх оцінює критично і відкидає з огляду на наступне:

перше, на що звертає увагу суд, це те, що така версія з`явилася лише під час розгляду справи у суді.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 взагалі про такі факти не повідомляв працівників поліції; більш того, на пряме запитання інспектора, чи вживав медичні препарати заперечив. На думку суду, такий обов`язок був покладений саме на ОСОБА_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 не заперечував результати огляду.

Оцінюючи названу версію ОСОБА_1 , суд переконався, що зазначені ним лікарські засоби сироп «Ехинасаль» та краплі оральні «Галстена», відповідно до інструкції, яка знаходиться у вільному доступі, дійсно містять етанол.

Однак, як далі зазначено в інструкції до названих препаратів, при застосуванні в рекомендованих дозах, лікарські засоби не чинять ніякого впливу на здатність керувати транспортними та механічними засобами.

Отже, за умови вживання особою їх рекомендованої дози, її знаходження у стані алкогольного сп`яніння виключається.

Поміж іншого, як вже зазначалось судом, відповідальність за ст. 130 КУпАП, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, керування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є самостійним складом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р., водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку суду, маючи дійсне посвідчення водія та здавши відповідний іспит, презюмується, що особа має у повному обсязі знати Правила дорожнього руху, відповідне законодавство що стосується умов керування ТЗ, обов`язків та прав водія.

Зазначені адвокатом препарати, які ніби-то вжив ОСОБА_1 , свідчать про те, що кожен з них може викликати вплив на увагу і швидкість реакції у разі перевищення рекомендованої дози, тому, хоча фабула протоколу не містить посилання на керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, однак ОСОБА_1 при постійному, регулярному, тривалому і одночасному вживанні таких препаратів, мав би зважити на вказані обставини, сідаючи за кермо транспортного засобу, оскільки як водій має бути обізнаним, що це є окремим видом відповідальності, тому посилання захисника, що ОСОБА_1 вжив названі препарати у більшій дозі, суд вважає, є виключно його «проблемами», та не спростовує його відповідальності.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 про існування у складі лікарських препаратів етанолу дізнався після 12.02.2024 року, тобто після скоєння інкримінованого правопорушення, суд вважає щонайменше нелогічними, враховуючи, що з пояснень самого ж захисника вбачається, що ОСОБА_1 розпочав вживання названих препаратів після травм, які отримав у 2008 році, тобто, вживає їх достатньо тривалий термін, тому такі обставини ОСОБА_1 не міг не розуміти у силу свого віку та розвитку.

Щодо нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків під час оформлення матеріалів та складання протоколу, суд констатує, що це не є тим фактом, що ставить під сумнів вчинення самого адміністративного правопорушення з огляду на наступне:

з представленого суду відеозапису вбачається, що права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП співробітниками поліції були дотримані, у тому числі право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів та заявлення клопотань. Складений протокол ОСОБА_1 підписав без заперечень, власноруч зазначивши, що із суттю порушення він згоден.

Порушення формальностей, на які звертає увагу захисник, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд в цій справі вважає такий підхід, сформований ВС, правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Тим самим, названі доводи захисника не є слушними, оскільки не було встановлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1

Безпідставними є твердження захисника ОСОБА_1 про недопустимість результату приладу Драгер з посиланням на те, що відповідно до інформації на чеку приладу Драгер останнє калібрування вказаного приладу було здійснено після спливу шестимісячного інтервалу обов`язкового калібрування.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить один рік.

З роздруківки результату приладу «Drager Alcotest 7510» тест №342, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, видно, що останнє калібрування приладу проводилось 16.05.2023, при цьому він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння 12.02.2024.

Вказані обставини свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 проведений в межах інтервалу калібрування приладу «Drager Alcotest 7510».

Щодо доводів захисника про порушення поліцейськими під час застосування газоаналізатору Drager правил його використання, бо інспектором не було зроблено контрольного забору повітря, суд вважає їх необгрунтованими, оскільки таких вимог інструкцією з експлуатації алкотестеру «DragerAlkotest 7510» не передбачено.

Таким чином, підстав недовіряти результатам проведеного огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «DragerAlkotest 7510», у суду немає.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції його автомобіль було зупинено безпідставно суд відхиляє, оскільки законність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не входять до предмету доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Поміж іншого, дії поліцейських щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду цього провадження, проте, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, висновок сторони захисту, що водій не зобов`язаний виконувати вимоги поліцейських, у тому числі щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, через незаконну зупинку його транспортного засобу, суд вважає хибним.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Під час розгляду справи судом сторона захисту не навела переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Підстав вважати, що порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння співробітниками поліції було порушено, у суду немає.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням скоєного, особи ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, вважаю за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення, визначене санкцією інкримінованої статті у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Керуючись статтями 283-284, 289, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Штраф перерахувати в державний бюджет на користь держави (р/р UA0014001, отримувач: Миколаївське ГУК/Микол. обл./21081300, , Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО ДКСУ: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень в дохід держави (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна