Справа № 463/1641/24
Провадження № 3/463/706/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Соколова О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, а саме 30.01.2024 року у період часу з 08 год. 00 хв. до 16 год. 20 хв., був відсутній на військовій службі без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що був відсутній на військовій службі з поважних причин, оскільки 25.01.2024 року він був затриманий працівниками правоохоронних органів в рамках кримінального провадження та перебув під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» з 26.01.2024 року до 29.01.2024 року. О 19 год. 00 хв. 29.01.2024 року він був звільнений з-під варти після сплати визначеного розміру застави відповідно до ухвали слідчого судді. Після звільнення, не маючи засобів зв`язку, він попрямував додому, щоб привести себе у порядок так як за час перебування під вартою він погано спав, побоюючись за свою безпеку, оскільки разом із ним утримувались незнайомі йому та підозрілі на його думку особи. Прибувши додому та привівши себе у порядок він вирішив відпочити, внаслідок чого заснув та прокинувся на наступний день близько 10 год. 00 хв. Так як його телефон було вилучено близько обіду він вирішив придбати новий. Придбавши новий телефон, він вирушив до свого адвоката для того, щоб переписати контакти його начальника, оскільки такі були збережені на вилученому органом досудового розслідування телефоні, а робочі контакти він не пам`ятає. Хотів зв`язатись із начальником та повідомити про своє звільнення з-під варти, що і зробив повідомивши майора ОСОБА_2 . Прибувши у військову частину 30.01.2024 року близько 21 год. 00 хв., його помістили у підвальне приміщення, де утримували приблизно до 16-17 год. наступного дня. Вважає, що всі вищевикладені обставини, які не залежали від його волі свідчать про поважність причин неявки до військової частини, що є підставою для виключення адміністративної відповідальності за вказані дії.

Адвокат Соколов О.В. в судовому засіданні вказав, що на його думку ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення інкримінується аналогічне правопорушення, викладене у матеріалах службового розслідування по даному факту, за яке останнього вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді пониження у військовому званні на один ступінь, що виключає можливість повторного притягнення до адміністративної відповідальності за те саме порушення. Окрім цього стверджував, що ОСОБА_1 не залишав самовільно військову частину, а з об`єктивних та поважних причин без умислу не зміг та не мав можливості одразу після звільнення з-під варти прибути у військову частину. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня така ознака адміністративного правопорушення як подія, з тих підстав просив про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за ч.3 ст.172-11 КУпАП настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відтак, станом на день вчинення адміністративного правопорушення 30 січня 2024 року в Україні діє особливий період (воєнний стан).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 154547 від 24.02.2024 року, рапорт заступника коменданта ОСОБА_3 від 01.02.2024 року, довідку про звільнення серія ЛЬВ № 22584 від 29.01.2024 року, письмові пояснення посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 24.02.2024 року, довідку щодо прибуття до військової частини від 31.01.2024 року, висновок службового розслідування щодо виявлення причин та умов, що сприяли можливому вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або не виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб майтер-сержантом ОСОБА_6 № 03.2/1/24-Вн від 24.02.2024 року, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 № 117-АГ від 27.02.2024 року «Про результати службового розслідування» та інші матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Щодо посилання представника ОСОБА_8 на недопустимість подвійного притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за одне і теж саме правопорушення, суд не даючи оцінку матеріалам службового розслідування та рішенню за результатами його проведення вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Стаття 5 Статуту визначає, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 45 Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Отже, як прямо слідує з наведеної норми, проведення командиром службового розслідування є його правом, а не обов`язковою умовою. І таке розслідування має на меті встановлення певних обставин, що можуть вплинути на прийняття рішення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Стаття 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку, що пов`язано з певними повноваженнями або статусом суб`єкта проступку.

Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Байчич проти Хорватії (заява № 67334/13) повторив, що метою статті 4 Протоколу № 7 є запобігання несправедливості притягнення особи до відповідальності або покарання двічі за одну і ту ж злочинну поведінку. Заборона, передбачена цією статтею, стосувалася переслідування в судовому порядку або судового розгляду другого «злочину», оскільки останній виник з ідентичних фактів або фактів, які були по суті однаковими. Факти, за які заявник був покараний в провадженні за незначне правопорушення, не були охоплені наступними звинуваченнями в скоєнні кримінального правопорушення, і тому їх було неможливо розглядати як по суті ті ж самі факти, за які згодом він був покараний в кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 154547 від 24.02.2024 року, у повній мірі не охоплюють обставини зазначені у висновку службового розслідування № 03.2/1/24-Вн від 24.02.2024 року та наказі № 117-АГ від 27.02.2024 року і по суті їх неможливо розглядати як ті ж самі факти, оскільки предметом службового розслідування було виявлення причин та умов, що сприяли можливому вчиненню корупційного правопорушення.

З огляду на викладене, твердження ОСОБА_1 та його представника - адвоката Соколова О.В. щодо неприпустимості подвійного притягнення особи до відповідальності та поважності причин відсутності останнього на військовій службі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутні посилання на жодну норму законодавства, яка б це не допускала та будь які інші докази поважності причин, окрім самих пояснень порушника, а інші доводи не впливають на висновок про винуватість ОСОБА_1 .

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій, ступінь його вини, майновий стан, тому вважає за необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст.40-1, 172-11, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 гривень (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.