Справа №345/2007/24
Провадження № 3/345/632/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2024 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , підприємця, за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 , підприємець, допустила порушення порядку проведення розрахунків, а саме видача розрахункових документів невстановленої форми та змісту на повну вартість проведених операцій, чим порушила п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 року із змінами та доповненнями».

У судове засідання адмінправопорушник не з`явилася, однак захисник ОСОБА_2 адвокат Загородній Є.О. надав суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому вказав, що провадження у справі № 345/2007/24 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП), оскільки пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення є протиправним, що підтверджується наступним. Як пояснила ОСОБА_1 своєму захиснику, головним державним інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Василишиним Т.В. під час складення протоколу її не ознайомлено з правами та обов`язками, зобов`язано поставити підпис у протоколі, оскільки, зі слів працівника податкової служби, це формальність. У протоколі не конкретизовано, яким саме доказом підтверджується порушення нею порядку проведення розрахунків. З актом фактичної перевірки ОСОБА_1 не погоджується, а прийняті на його основі податкові повідомлення-рішення та розпорядження про анулювання ліцензії оскаржує у встановленому законом порядку.

Захисник зазначає, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 05 березня 2024 року, посадовою особою податкової служби не в повному обсязі та некоректно викладено суть адміністративного правопорушення з огляду на те, що в протоколі не вказано за яких саме обставин, де та коли було вчинено правопорушення і в чому воно полягало. У справі про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Долучена до матеріалів справи копія акта фактичної перевірки не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку із тим, що Податковим кодексом України передбачено порядок оскарження в адміністративному та судових порядках рішень, прийнятих на основі акта.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення: в чому виявлена невідповідність розрахункового документа встановленій формі та змісту, наведеного у додатку за формою №ФКЧ-1. Відсутність таких обставин є грубим порушенням права особи на захист, оскільки не вказує на конкретні її дії, які розцінюються представниками державної влади як правопорушення. Також, ці порушення, на думку ОСОБА_1 та її захисника, не дають суду можливості перевірити обставини та ідентифікувати, чи стосується цей протокол порушень зазначених в акті фактичної перевірки, який додано до протоколу.

Окрему увагу суду захисник звертає на протиправність проведеної перевірки в цілому, оскільки під виглядом фактичної перевірки податковою службою було проведено документальну виїзну перевірку. У податкового органу відсутні повноваження щодо дослідження розрахункових операцій за 2021-2022 роки у межах фактичної перевірки, що відбувалася у 2023 році. Такі дії можуть вчинятись лише при проведенні документальної перевірки. У випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Оскільки протокол як акт обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення складений в межах фактичної перевірки, в рамках якої досліджувалися документи за минулий період, таку перевірка, а отже, і протокол захисник вважає незаконними.

Крім того, захисник звертає увагу, що податковою службою не надано належних та достовірних доказів виявлення саме під час проведення фактичної перевірки та в магазині позивача факту продажу алкогольних напоїв без марок акцизного податку. При цьому в Акті перевірки не вказано достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем правил реалізації алкогольного виробу з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, повних реквізитів продукції. Так, в Акті перевірки не вказано номер партії та дату виробництва вказаної горілки, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пляшці алкогольного напою. Податковою службою не надано засвідчених належним чином копій чеків, на підставі яких зроблено висновок щодо виявленого порушення.

Зазначає, що питання про причини подвоювання серії та номеру марки акцизного податку слід ставити виробнику вказаної продукції, найменування якого мається на етикетці власне алкогольного виробу.

У зв`язку з цим, захисник просить провадження у справі № 345/2007/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 155-1 КУпАП закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Також в даному клопотанні захисник Загородній Є.О. просить розгляд справи провести без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника.

Суд, перевіривши письмові матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП, зокрема, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме: ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 05 березня 2024 року в с. Яворівка головним державним інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Василишиним Т.В. підприємець ОСОБА_1 вчинила порушення «встановленого порядку проведення розрахунків, а саме: видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту на повну вартість проведених операцій, чим порушено п.2 ст.3 ЗУ«Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 року із змінами та доповненнями» (а.с.2).

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 під час складення протоколу її не ознайомлено з правами та обов`язками спростовується протоколом, в якому зазначено права, передбачені ст.268 КУпАП, про що є підпис ОСОБА_1 (а.с.2).

Однак, у протоколі не конкретизовано, яким саме доказом підтверджується порушення нею порядку проведення розрахунків.

До матеріалів справи доданий акт (довідка) фактичної перевірки № 090268 від 05.03.2024, проведеної ГУ ДПС в Івано-Франківській області в крамниці-кафе за адресою АДРЕСА_2 у підприємця ОСОБА_1 (а.с.3-4), письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.03.2024 (а.с.5), копії квитанцій (а.с.5), список операцій (а.с.6), однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що саме цими документами підтверджується вчинення правопорушення.

Водночас згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 05 березня 2024 року, посадовою особою податкової служби не в повному обсязі та некоректно викладено суть адміністративного правопорушення з огляду на те, що в протоколі не вказано за яких саме обставин, де та коли було вчинено правопорушення і в чому воно полягало.

У справі про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Долучена до матеріалів справи копія акта фактичної перевірки не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку із тим, що Податковим кодексом України передбачено порядок оскарження в адміністративному та судових порядках рішень, прийнятих на основі акта.

Крім того, ст. 155-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 статті 1551 КУпАП можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Диспозиція зазначеної статті має бланкетний характер і лише безпосередньо описує саме правопорушення. Для повного визначення ознак цього правопорушення стаття КУпАП відсилає сторін до законодавчо встановленого порядку проведення розрахунків у певній сфері. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння, як правопорушення певного виду та встановлення за це адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Відповідно до п.2) ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг "№ 265/95-ВР від 06 липня 1995 року з наступними змінами, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Форма та зміст розрахункового документа встановлені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13.

Згідно з пунктом 1 розділу II Положення № 13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) РРО або ПРРО при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1, наведений у додатку 1 до Положення № 13.

У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення: в чому виявлена невідповідність розрахункового документа встановленій формі та змісту, наведеного у додатку за формою №ФКЧ-1. Відсутність таких обставин є грубим порушенням права особи на захист, оскільки не вказує на конкретні її дії, які розцінюються представниками державної влади як правопорушення.

Також, ці порушення не дають суду можливості перевірити обставини та ідентифікувати, чи стосується цей протокол порушень зазначених в акті фактичної перевірки, який додано до протоколу.

Водночас суд спростовує твердження захисника про те, що під виглядом фактичної перевірки податковою службою було проведено документальну виїзну перевірку під час якої досліджувалися розрахункові операції за 2021-2022 роки, оскільки в акті фактичної перевірки № 090268 від 05.03.2024 про це не зазначено.

Відтак, з протоколу про адміністративне правопорушення та доказів, доданих до нього, не вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне порушення не є доказом вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи не можна дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, тому дана адміністративна справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд, керуючись ст. ст.7, 139, 155-1, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя