Справа № 156/22/24 Провадження №33/802/285/24 Головуючий у 1 інстанції:Малюшевська І. Є.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Свередюк Ю.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який на утриманні має двох неповнолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 30 грудня 2023 року о 00:33 год. на автодорозі Т-0305+5км, керував автомобілем марки «Dacia Dokker», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя), і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим. Зазначає про те, що він не порушував жодних ПДР України, які б давали право працівникам поліції здійснити зупинку його транспортного засобу, а тому він не був зобов`язаний виконувати усі наступні вимоги працівників поліції. У зв`язку з цим, всі складені щодо нього документи не можуть бути належними і допустимими доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При зупинці працівники поліції не повідомили йому причини зупинки транспортного засобу. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних посилань та зазначення технічного засобу, яким здійснювався відеозапис. При цьому, на відеозаписах не зафіксовано весь проміжок часу з моменту зупинки транспортного засобу до часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також на ньому відсутні дані про час та дату проведення відеозйомки. Посилаючись на це, вважає, що матеріли справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Посилаючись на вищенаведене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження у справі щодо нього, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Свередюк Ю.А., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №196603 від 30.12.2023, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, з яким він, як встановлено із відеозапису ознайомлений шляхом зачитування працівником поліції. Однак, він відмовився від надання будь-яких пояснень, підпису протоколу та отримання його копії. Відмовився він також від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2023, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій автомобіля маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на виявлення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, а також в медичному закладі, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру працівника поліції;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.12.2023, з яких вбачається, що вони були присутні при тому, як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», однак він відмовився;

- актом вилучення посвідчення водія від 30.12.2023, відповідно до якого у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія у зв`язку із складенням протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису акту ОСОБА_1 відмовився;

- письмовим зобов`язанням від 30.12.2023 про не керування транспортним засобом протягом 24 годин, яке ОСОБА_1 також не підписав;

- рапортом помічника чергового ВПД №1 (смт.Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 30.12.2023, в якому зазначено про складення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому неодноразово запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, однак він відмовився. Після цього йому неодноразово було запропоновано пройти медичний огляд на виявлення такого стану в медичному закладі, проте він нічого не відповідав. Такі дії ОСОБА_1 було розцінено як відмова від проходження медичного огляду, про що йому було наголошено та повідомлено про наслідки відмови, а також про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, пропонувалось йому також пройти такий огляд в присутності двох свідків, які були на місці події. Також є зафіксованим факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених законодавством, та факт ознайомлення його з протоколом шляхом зачитування вголос працівником поліції. Від підпису протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Такий відеозапис на думку суду є цілком допустимим доказом, яким підтверджено події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає цілком безпідставними апеляційні доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами і, зокрема відеозаписом з боді-камери в сукупності з усіма іншими доказами, які вказують про протилежне.

Твердження апелянта про безпідставну його зупинки працівниками поліції і відповідно неправомірній їх подальших дій, є також цілком безпідставним, оскільки ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у час комендантської години в умовах воєнного стану, коли це заборонено. З цього приводу, суд першої інстанції висловив свою позицію із наведенням відповідних мотивів, з якою повністю погоджується апеляційний суд.

Також не беруться до уваги твердження апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань про технічний засіб на який проводився відеозапис, оскільки у протоколі зазначено, що до нього додається відеозапис з боді-камери та реєстратора. Той факт, що відеозапис складається з декількох частин (файлів) жодним чином не свідчить про його недопустимість як доказу, так як на ньому зафіксовані фактично усі обставини, які підлягають встановленню в даній справі.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк