ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024Справа №607/6413/24

29 березня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710694 від 13 березня 2024 року вбачається, що 13 березня 2024 року о 10 год 30 хв. на автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізворина» 191 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого були відсутні ремені безпеки, при цьому їх установка передбачена конструкцією автомобіля, чим порушив вимоги п. 31.4.7 (ж) ПДР України. Вказане правопорушення вчинене повторно протягом року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Вказав, що в його автомобілі були наявні ремені безпеки, однак на момент зупинки працівниками поліції він був непристебнутий ременем безпеки, а тому працівник поліції помилково прийшов до висновку про його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Диспозицією частини 4 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Вимогами ч. 1 ст. 121 КУПАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

В силу вимог п. 31.4.7 (ж) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі відсутності ременів безпеки та підголовників в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710694 від 13 березня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 13 березня 2024 року о 10 год 30 хв. на автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізворина» 191 км., керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого були відсутні ремені безпеки, при цьому їх установка передбачена конструкцією автомобіля, чим порушив вимоги п. 31.4.7 (ж) ПДР України. При цьому, зазначено, що вказане правопорушення вчинене повторно протягом року.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-рапорт поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядового поліції Пелеха М. від 13 березня 2024 року;

-реєстраційну картку транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску;

-копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №591988, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, в тому числі за керування транспортним засобом, який має технічні несправності;

-відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано, що 13 березня 2024 року працівником поліції був зупинений транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки документів працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи неспритебнутим.

Будь-які інші докази, у тому числі пояснення свідків, відеоматеріали до матеріалів справи не долучено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у протоколі. Вказав, що в його автомобілі були наявні ремені безпеки, однак на момент зупинки працівниками поліції він був непристебнутий ременем безпеки.

Вказані пояснення ОСОБА_1 підтверджуються копією протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу за №01124-03813-23 від 16 листопада 2023 року, дійсного до 16 листопада 2025 року, в ході якого здійснено перевірку та встановлено відповідність елементів транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , що безпосередньо стосуються безпеки дорожнього руху, в тому числі засобів пасивної безпеки (ременів безпеки).

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Наявна у матеріалах справи копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №591988, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджує факту керування ОСОБА_1 13 березня 2024 року транспортним засобом, в якого були відсутні ремені безпеки.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не підтверджує обставин викладених у протоколі, оскільки на ньому не зафіксовано факту відсутності в транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 ременів безпеки.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 121, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька