Справа № 438/88/24
Провадження № 3/438/151/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2024 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І.-

в с т а н о в и в :

у провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебувають матеріали адміністративної справи за № 438/88/24, провадження № 3/438/151/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №667588 від 08 січня 2024 року.

Крім цього, у провадженні перебувають також матеріали адміністративної справи за № 438/89/24, провадження № 3/438/152/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 122-2 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 667589 від 08 січня 2024 року.

Відповідно до ст.36 КУпАП: при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вказані матеріали взаємопов`язані та спільний їх розгляд є доцільним, відповідно справи про притягнення ОСОБА_1 за ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі номер № 438/88/24, провадження № 3/438/151/2024.

08 січня 2024 року о 00 год 09 хв в м. Борислав по вул. С. Бандери,1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови , нестійка хода, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

08 січня 2024 року о 00 год 09 хв в м. Борислав по вул. С. Бандери водій не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

У судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .. Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд, враховуючи думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І. про можливість розгляду справи за відсутності особи, вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Романський С.І. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Повідомив наступне, що ОСОБА_1 не вчиняв 08 січня 2024 року о 00 год 09 хв адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП, жодних свідків вказаних подій не було, ні на місці події, ні при складанні поліцейськими документів на ОСОБА_1 , як і не велась повна і безперервна фіксація вказаних подій. Також працівниками поліції не зазначено конкретно частину ст. 122-2 КУпАП за якою притягують ОСОБА_1 до відповідальності. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 , не вчиняв 08.01.2024р. о 00 год. 09 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не порушував вимоги п.2.5 ПДР, вину він не визнає і не визнавав, оскільки 08.01.2024 р. о 00 год. 09 хв. в м.Бориславі по вул. С.Бандери 1, він не керував автомобілем «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння чи в стані алкогольного сп`яніння, він не керував даним транспортним засобом і його працівники поліції не зупиняли 08.01.2024 р. на даному автомобілі.

ОСОБА_1 08.01.2024р. в м.Бориславі по вул. С.Бандери знаходився в нерухомому автомобілі «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_2 , 08.01.2024р., керував ним не він, за кермом даного автомобіля під час руху він не був, коли приїхали працівники поліції, автомобілем ОСОБА_1 не керував і не міг керувати, і працівники поліції не зупиняли його за кермом даного автомобіля, до нього під`їхали працівники поліції, попросили документи та без зазначення ознак алкогольного сп`яніння - відразу «попросили пройти огляд на стан сп`яніння, хоча ОСОБА_1 повідомив їм, що він не водій і автомобілем не керував. ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, і він, не будучи водієм, у встановленому порядку не відмовлявся 08.01.2024р. пройти відповідний медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «на місці т.зв. зупинки» та в медичному закладі (саме КНП «ЦМЛ м.Борислава»), йому 08.01.2024р. працівники поліції у встановленому порядку та при наявності двох свідків не пропонували і не вимагали пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння «на місці зупинки» з використанням технічних засобів та в медичному закладі (саме КНП «ЦМЛ м.Борислава»), матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділення Поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області складені працівниками поліції незаконно і такі не відповідають вимогам чинного законодавства України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння 08.01.2024р. працівники поліції намагались провести з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а відтак такий огляд вважається недійсним, тому просить закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І., дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Статтею 10 КУпАП України передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Санкція частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 122-2 КУпАП невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За відсутності в матеріалах справи доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, суддя вважає, що відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-2 КУпАП в діях останнього. Крім того, суд бере до уваги те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_1 не зазначено частину ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, дослідивши відео з нагрудної боді камери поліцейського, не вбачається невиконання вимоги ОСОБА_1 про зупинку транспортного засобу подану увімкненням проблискового маячка червоного кольору із поданням звукового сигналу про зупинку.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі відносно ОСОБА_1 ст. 122-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Однак, на цьому етапі водій ще не вважається винним. Далі законодавець надав право водію пройти ще один незалежний огляд.

А саме, згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п. 8,12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735(надалі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.8 р. ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

Зазначені вимоги нормативних актів працівниками поліції дотримані не були.

Не зазначено коли та де ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавство, акт складався без участі ОСОБА_1 . Із відео вбачається, що працівником поліції не озвучено ознак алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до п.2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки».

Із оглянутого відеозапису вбачається, що такий, у порушення вимог Інструкції, не є безперервним. Так, із згаданого відеозапису не видається можливим встановити факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відсутній чіткий запис розмови між працівниками патрульної поліції та ОСОБА_1 .. Крім того, такий відеозапис уривчастий, не відтворює повністю обставини події, є не послідовним, не зрозумілим та не фіксує усі обставини події, зокрема відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку. Тому не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що у матеріалах справи присутні обґрунтовані сумніви щодо встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і такі сумніви відповідно до вимог ст.62 Конституції України слід тлумачити на користь ОСОБА_1 .

Отже, поліцейськими не були дотримані вимогист.266 КУпАП щодо порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також вимоги зазначеної вище Інструкції.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав люди основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України: 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в силу п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене та керуючись ст. 122-2, ст. 130, ст. 247, ст. ст.283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи № 438/88/24, провадження № 3/438/151/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та матеріали адміністративної справи за № 438/89/24, провадження № 3/438/152/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі №438/88/24, провадження № 3/438/151/2024.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ