Справа № 366/392/24
Провадження № 3/366/468/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024 справа надійшла до суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043921 від 02.02.2024 року, вбачається, що 02.02.2024 року о 00 год. 15 хв., в м. Іванків по вул.. Розважівська Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки OPEL OMEGA з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Фіксація відмови проводилась за допомогою бодікамер, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

25.03.2024 ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату та надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи. Своє право на ознайомлення реалізував.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду через канцелярію клопотання про закриття провадження у справі, у якому, крім іншого, просив провести розгляд справи без його участі, а також просив не відкладати розгляд справи на іншу дату, про що він клопотав у заяві від 25.03.2024 про ознайомлення з матеріалами справи.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про розгляд справи без участі ОСОБА_1 без відкладення судового засідання.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи його таким.

ОСОБА_1 стверджує, що транспортним засобом він не керував. Ознайомившись з матеріалами відеозапису, він також не вбачає факту керування ним транспортним засобом, категорично такий факт заперечує та зазначає, що він разом зі своїм товаришем сидів в автомобілі біля свого будинку. В цей час на стоянку до будинку під`їхав спочатку якийсь цивільний автомобіль, а за ним автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маяками, з якого вийшли працівники поліції, стукали у вікно його автомобіля та безпідставно звинувачували у тому, що він керував транспортним засобом.

Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що працівники поліції в супереч положенням ст.34 Закону України «Про Національну поліцію» та протиправно дістали його документи, які посвідчують його особу, а саме проникли в його сумку, після чого дістали документи.

Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, що видно на матеріалах відеозапису, а також те, що працівники поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснили йому його прав, у зв`язку з чим він у відповідній графі протоколі і не ставив свій підпис, тоді як в інших графах (за отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та копії протоколу про адміністративне правопорушення) він поставив свій підпис, однак це чомусь не зафіксовано на наданих до суду матеріалах відеозапису.

Інших заяв, клопотань тощо по суті справи від ОСОБА_1 до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису), що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведених нормативних актів дає підстави стверджувати, що в ході провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинені у формі відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, підлягають доведенню:

факт керування особою транспортним засобом;

наявність ознак алкогольного сп`яніння;

законна пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та відмова водія від проходження такого огляду;

вимога до водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв?язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та/або у разі незгоди з результатами такого огляду і відмова від проходження водієм огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

При цьому, як неодноразово зазначалось у постановах апеляційних судів при перегляді постанов суддів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, і такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Доведеність у встановленому законом порядку всіх наведених обставин є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

В обґрунтування висунутого звинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, до матеріалів справи долучені наступні докази:

Протокол про адміністративне правопорушення;

Направлення на огляд водія для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я від 02.02.2024;

Рапорти працівників Вишгородського РУП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_1 кайданок для забезпечення особистох безпеки працівників поліції та ОСОБА_1 .

Оптичний диск з відеозаписом як доказ у справі про адміністративне правопорушення з супровідними до нього документами (рапорт про відзнятий відеозапис, доручення начальника ВП № 1 про видачу відеозапису із серверу зберігання, супровідний лист до суду про долучення оптичного диску як доказу у справі про адміністративне правопорушення).

Інших доказів матеріали справи не містять.

Суддею встановлено, що наданий оптичний диск містить один фрагмент з відеозаписом, тривалістю 30 хв. 00 сек.

Дослідивши матеріали відеозапису, суддею встановлено таке.

Відеозапис розпочинається з того, що автомобіль патрульної поліції зі стоянкового положення в темну пору доби починає рух та вмикає проблискові маячки червоного та синього кольорів. Попереду патрульного авто спостерігається рух транспортного засобу, який ідентифікувати не можливо. Цей автомобіль рухається прямо, потім виконує поворот ліворуч, потім зникає з поля зору. В подальшому, на відеозаписі спостерігається, як автомобіль поліції заїжджає на місце стоянки автомобілів, на якій знаходиться близько 10 припаркованих транспортних засобів (зображення розмите, тому кількість орієнтовна) та зупиняється. Потім зображення тимчасово зникає, орієнтовно через те, що працівник поліції налаштовує кут зйомки нагрудної камери своєю рукою, чим закриває об`єктив. Після цього на відео вбачається, що працівник поліції підходить до легкового автомобіля (марку та модель якого неможливо ідентифікувати протягом всього відеозапису), світить ліхтариком в салон з чого видно, що за кермом перебуває ОСОБА_1 Відкривши водійські двері, працівник поліції починає звинувачувати ОСОБА_1 у тому, що він керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, на що останній висловлює категоричні заперечення. Такі заперечення ОСОБА_1 висловлює протягом всього відеозапису.

Під час розмови одного поліцейського з ОСОБА_1 , на відео вбачається невідомий чоловік, який судячи з розмов учасників був також в автомобілі та який стоїть опираючись руками в капот автомобіля, у якому знаходився ОСОБА_1 .

В подальшому, під час розмови поліцейського з ОСОБА_1 , до нього підходить інший працівник поліції та пропонує застосувати до ОСОБА_1 кайданки, що в подальшому і було зроблено. Далі,коли ОСОБА_1 , перебував в кайданках, в положенні рук за спиною, працівник поліції говорить, що йому потрібно документи, які посвідчують його ( ОСОБА_1 ) особу та оголошує про проведення поверхневої перевірки, після чого власноруч відшукує в сумці, яка перебуває на плечі ОСОБА_1 документи останнього та знаходить їх. ОСОБА_1 в цей час висловлює свою думку щодо протиправності проведення поверхневої перевірки, наголошуючи на тому, що це фактично є обшуком, що поліція не має права робити.

В час, коли ОСОБА_1 безперервно висловлює свої заперечення щодо законності дій працівників поліції, один з них запитує, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, однак жодної відповіді від останнього не надходить, оскільки він надалі продовжує висловлювати свої заперечення. Після цього, працівник поліції оголошує, що розцінює такі дії як відмову та говорить, що складатиме відносно ОСОБА_1 протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, після чого йде складати протокол про адміністративне правопорушення.

Далі відеозапис містить розмову іншого поліцейського з ОСОБА_1 та припиняється.

Надаючи оцінку матеріалу відеозапису, суддя приходить до таких висновків.

Матеріал відеозапису не містить чіткого зображення автомобіля, який переслідували працівники поліції. Також з відеозапису неможливо встановити марку та реєстраційний номер автомобіля, в салоні якого перебував ОСОБА_1 . Слід також зазначити, що ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля на стоянці, де знаходились також інші транспортні засоби. Наявність такого відеозапису з відображеними у ньому відомостями не дає достатніх та переконливих підстав вважати, що автомобіль, який переслідували працівники поліції є автомобілем, в якому перебував ОСОБА_1 на стоянці, а тому, факт керування транспортним засобом є сумнівним, тим більше, що ОСОБА_1 наявність такої обставини заперечує як на відеозаписі, так і в своєму клопотанні про закриття провадження у справі, відповідно, така обставина в силу положень ст. 62 Конституції України розцінюється як сумнівна, вона трактується на користь сторони захисту та є недоведена.

За таких обставин, суддя приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про відсутність факту керування ним транспортним засобом, що виключає в його діях об`єктивну ознаку складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що до таких висновків приходив Київський апеляційний суд у своїх постановах, переглядаючи постанови суддів Іванківського районного суду Київської області у справах за ч. 1 ст. 30 КУпАП, де обставини справ були аналогічними цій справі (постанова від 31.08.2023 у справі № 366/1306/23, апеляційне провадження № 33/824/3367/2023; постанова від 30.10.2023 у справі № 366/935/23, апеляційне провадження № 33/824/4447/2023).

Надаючи оцінку діям працівників поліції під час проведення поверхневої перевірки, суддя приходить до такого.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 та 6 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Поверхнева перевірка здійснюється поліцейським відповідної статі. У невідкладних випадках поверхневу перевірку може здійснити будь-який поліцейський лише з використанням спеціального приладу або засобу.

Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.

Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

Таким чином, поверхнева перевірка є одним з видів превентивних заходів поліції, яка полягає у тому, що за наявності достатніх підстав вважати, що у особи, у якої така перевірка має проводитись, наявні при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю такій особі чи іншим.

При цьому, положення Закону не надають повноважень працівникам поліції проникати в речі особи, а лише надають їм право вимагати від особи надати для візуального огляду такі речі

Проте, як вбачається з матеріалів відеозапису, працівник поліції, застосувавши кайданки до ОСОБА_1 , оголосив останньому про застосування такого превентивного заходу як поверхневий огляд з підстав відшукання документів, які посвідчують особу, що в силу ч. 2 ст. 34 Закону не є підставою для проведення поверхневої перевірки та в подальшому, власноруч проводив обшук вмісту навісної сумки ОСОБА_1 та відшукав документи, що аж ніяк не є поверхневою перевіркою, а підпадає під критерії особистого обшуку.

Такі дії є порушенням вимог Закону, а тому, оскільки на підставі незаконно відшуканих документів в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , такий протокол не може прийматись до уваги як допустимий доказ, оскільки йому передувало порушення вимог Закону, на підставі чого він і був в подальшому складений.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Надаючи оцінку відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддя приходить до висновку, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на матеріалах відеозапису відсутня, а висновок працівника поліції про те, що висловлення заперечень з боку ОСОБА_1 на дії поліцейських є діями, спрямованими на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є передчасним, такі дії не можуть розцінюватись як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід також звернути увагу, що працівник поліції оголосив ОСОБА_1 про те, що він складатиме відносно нього протокол за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тоді як фактично протокол складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є двома різними кваліфікуючими ознаками правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП, тобто оголошені відомості є неправдивими, суперечать матеріалам справи, вводять особу в оману, а тому, їх прийняття до уваги суддею становитиме порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо ознайомлення ОСОБА_1 з його правами як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до такого.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення щодо пред`явленого їй обвинувачення, збирати та подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення її процесуальних прав, або ж відсутність відповідної відмітки про неможливість реалізації роз`яснення таких, є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.

Із системного аналізу норм КУпАП вбачається, що процесуальні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються уповноваженим на складання протоколу суб`єктом на момент його складання (ч. 4 ст. 256 КУпАП)

В матеріалах відеозапису відсутні відомості про ознайомлення ОСОБА_1 з його правами як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначеними ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставив свої підписи за отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами у зв`язку з тимчасовим вилученням у нього посвідчення водія, а також за отримання примірника протоколу. При цьому, у графі про ознайомлення зі згаданими вище правами у протоколі вбачається відмітка про відмову від його підписання.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, доводи його клопотання про закриття провадження у справі в цій частині, наявність двох підписів у протоколі про отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та копії протоколу про адміністративне правопорушення, а також відсутність його ознайомлення з правами в матеріалах відеозапису, суддя приходить до висновку, що права ОСОБА_1 роз`яснені не були. Обставина не роз`яснення йому прав могла б бути спростована за наявності відповідних відомостей в матеріалах відеозапису, а за їх відсутності суддя не може надати оцінку діям працівників поліції, відповідно, доводи ОСОБА_1 суддя приймає до уваги.

Не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є порушенням процедури складання такого протоколу, визначеній ч. 4 ст. 256 КУпАП та є перешкодою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.

Долучені до матеріалів справи рапорти поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про застосування кайданок до ОСОБА_1 в частині того, що останній керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та чинив небезпечні для поліцейських, себе та пасажира дії, що стало підставою для застосування кайданок, суддя до уваги не приймає, оскільки такі відомості не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості не відповідають фактичним обставинам справи, тоді як доводи клопотання ОСОБА_1 знайшли своє відображення у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 40, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 22.06.2006, повернути власнику, ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Олексій ГОНЧАРУК