Справа № 758/1874/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

20.01.2024 року, о 09 год. 45 хв., м. Київ, проспект Свободи,5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, бліде обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник Савенко Є.В. просили провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що було подано письмові заперечення. Зазначено, що протокол складено без належних підстав, з порушенням чинного законодавства. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння. Протокол затримання складено поліцейським ОСОБА_2 , хоча вона не затримувала ОСОБА_1 і ніяких вимог не висувала. У поліцейського не було ніяких підстав вважати, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 також зазначив, що він зупинений працівником поліції не був. Відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки проти нього діяли незаконно. Він не був водієм в розумінні ПДР України.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився за відмовою останнього від такого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №727417 від 20.01.2024 року,

направлення на огляд ОСОБА_1 до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" 20.01.2024 року у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння: блідий покрив обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці,

рапорту поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 4 полку 1 УПП у м. Києві Ю.Гаврилюк від 20.01.2024 року, згідно якого під час патрулювання у складі екіпажу Рубін 702 було отримано виклик "Порушення ПДР" за адресою м. Київ, проспект Свободи,5. Прибувши на місце виклику було виявлено заявницю ОСОБА_3 , яка повідомила про те, що автомобіль марки "Ауді", н.з. НОМЕР_1 запарковано так, що вона не може потрапити до магазину, в якому працює продавцем. Через деякий час підійшла особа та повідомила що є власником транспортного засобу та перепаркує автомобіль. Під час спілкування з водієм та прохання пред`явити документи почав поводити себе неадекватно, вступати в конфлікт. Під час спілкування з гр. ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, блідий покрив обличчя, тремтіння пальців рук. Гр. ОСОБА_4 було затримано та доставлено до Подільського УП для складання адмін. матеріалів. Пройти огляд у медичному закладі останній відмовився,

даними протоколу затримання АЗ №066964 від 20.01.2024 року,

даними постанови серії БАД №76790 від 20.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП

оглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що 20.01.2024 року працівники поліції приїхали на виклик заявниці ОСОБА_3 , яка повідомила що вона не може потрапити до магазину, в якому працює продавцем. В подальшому прийшов власник автомобіля марки "Ауді", н.з. НОМЕР_1 , який сів за кермом та перепаркував автомобіль. Коли останній від`їхав та зупинив автомобіль до нього підійшов працівник поліції та на його прохання пред`явити документи водій почав сперечатися, вказав, що документи залишились вдома. Останній довго не хотів представлятися, назвався як " ОСОБА_5 ". В подальшому даного громадянина було доставлено до Подільського УП, встановлено, що останнім є саме гр. ОСОБА_1 та у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння запропоновано проїхати до лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не був водієм в розумінні ПДР України та безпідставність вимог працівника поліції пред`явити документи не знайшли свого підтвердження.

Положеннями статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що останній порушив ПДР, припаркував свій автомобіль, загородивши в`їзд до магазину. Окрім того працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 не мав права керувати транспортним засобом, про що в подальшому було складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд також ураховує поведінку самого ОСОБА_1 , який на вимогу працівника поліції відмовлявся представитись, назвався іншим прізвищем.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був водієм, оскільки лише перепарковував автомобіль та не рухався по головній дорозі, не знайшли свого підтвредження.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Рух автомобіля зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, і останній був водієм в розумінні ПДР.

Тому твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження сукупністю досліджених судом доказів.

Суд встановлює, що огляд на стан сп`яніння проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і будь-яких порушень судом не встановлено.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладає стягнення в межах санкції даної статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. 283, 284 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко