Справа № 461/1148/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/377/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року,

з участю представника митниці Хоми Т.Б.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил №1783/20900/23 від 31.12.2023 товар, а саме: продукти харчування в асортименті, згідно опису предметів, загальною вагою 198,549 кг повернуто власнику.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 4354 (чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 31.12.2023 близько 07 год. 10 хв., ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «OPEL MOVANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме продукти харчування в асортименті. Загальна вага продуктів харчування згідно опису предметів становить 198,549 кг. Даний товар переміщувався без приховування в багажному відділенні та салоні автомобіля.

В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Зирянов О.Ю. покликається на те, що рішення суду в частині повернення товару особі, помилковим та необгрунтованим. Зазначає, що санкція ч.3 ст. 471 МК України передбачає застосування конфіскації у випадку недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що за поясненнями ОСОБА_1 , вилучені у нього товари, йому не належать, оскільки він їх взяв для переміщення в Україну у знайомих йому осіб та на їх прохання. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та є необгрунтованим.

Просить змінити постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року в частині повернення ОСОБА_1 вилучених у нього, згідно протоколу про порушення митних правил №1783/20900/23 від 31.12.2023, на конфіскацію в дохід держави товарів: «продукти харчування», в асортимені, загальною вагою 449 кг. брутто.

Правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явився, про причини неявки не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши представника митного органу ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України за обставин викладених у постанові є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці ОСОБА_3 щодо необґрунтованого накладення на правопорушника ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без конфіскації товару, за наявних в справі обставин, заслуговують на увагу.

Так, як вбачається з матеріалів справи 31.12.2023 ОСОБА_1 повертаючись з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «OPEL MOVANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим заявив про відсутність в нього товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню, ввіз товар, без приховування, в багажному відділенні та салоні автомобіля, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: продукти харчування в асортименті, загальною вагою 198,549 кг.

Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно з приміткою ст. 471 МК України, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Відповідно до ч.5 ст. 366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Статтею 378 МК України передбачено, що «..пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється...».

Постановою КМУ від 21.05.12 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» визначено, що «...громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу...».

Товари, що були безпосереднім предметом правопорушення і переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України - підлягають конфіскації в дохід держави.

Таким чином, оскільки санкція ст. 471 МК України не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_1 обов`язкового додаткового виду стягнення, а саме конфіскацію товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Так, приймаючи рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, суддя місцевого суду, зазначивши у постанові встановлені митним органом факти, дійшла до вірного висновку про те, що останній обравши зону спрощеного митного контролю, намагався перемістити через митний кордон України товар, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, тобто недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Поряд з цим, на думку апеляційного суду, місцевий суд, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставин справи, дійшла до помилкового висновку, що до останнього необхідно застосувати стягнення у виді штрафу без конфіскації товару, оскільки суддею місцевого суду не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученого товару покладає на ОСОБА_1 індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у цьому випадку.

Крім цього, приймаючи рішення про повернення вилученого, згідно протоколу про порушення митних правил №1783/20906/23 від 31.12.2023 товару власнику, місцевим судом не взято до уваги того, що в матеріалах справи відсутні дані кому саме належить зазначений товар, оскільки із пояснень ОСОБА_1 , які знаходяться в матеріалах справи, такий йому передали знайомі для перевезення в Україну.

Покликання місцевого суду на рішення Європейського Суду з прав людини як на підставу для незастосування конфіскації продуктів харчування є безпідставним, оскільки жодних заборон на конфіскацію предметів порушення митних правил такими не встановлено.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційні вимоги щодо застосування до правопорушника додаткового стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю, - задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року, відносно ОСОБА_1 в частині повернення власнику товару - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією, вилученого, згідно протоколу про порушення митних правил №1783/20900/23 від 31.12.2023 товару, а саме: продукти харчування в асортименті, згідно опису предметів, загальною вагою 198,549 кг - конфіскувати в дохід держави.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Галапац