Справа № 738/272/24
№ провадження 3/738/145/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м. Мена

Суддя Менського районного суду Чеpнiгiвської областi Савченко О.А. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , місце роботи: «ГОЛД ТРАНС», водій,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

07 лютого 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративні правопорушення серії ААД № 671065 від 27 січня 2024 року за частиною першою статті 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 27 січня 2024 року о 00 годин 39 хвилин в с. Гребля по вул. Першотравнева керував автомобілем марки KIA SORENTO днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився шляхом продування приладу «Драгер», результат огляду 1,48‰.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що зі змістом протоколу не погоджується. Автомобілем він не керував. Пояснив суду, що він був у відрядженні. Заїхав до матері, посиділи з братом за столом. Але в будинку були стара матір, невістка з племінником, а оскільки вже було пізно, то вони з братом, щоб не заважати їм відпочивати, вирішили вийти з будинку. Посідали в його машину, що стояла напроти господарства його матері, де продовжили спілкування і вживання спиртних напоїв. Потім до них під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 відразу сказав, що вживав спиртні напої, продув прилад «Драгер» і відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Вже була комендантська година, тому вони не стали нічого доказувати поліцейським і пішли в будинок спати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 26 січня 2024 року до нього в гості заїхав брат ОСОБА_3 . Вони сіли вечеряти в хаті, але коли матір, дружина та дитина свідка лягли спати, то вирішити піти з хати, щоб не заважати розмовами. Біля господарства стояв автомобіль його брата, вони в нього сіли і продовжили вживати спиртні напої. Потім приїхали працівники поліції та провели освідування його брата, так як він сидів за кермом, і склали протокол про адміністративне правопорушення. Проте автомобілем ніхто не керував, автомобіль стояв на місці.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 671065 від 27 січня 2024 року;

- тестування на алкоголь;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направлення на огляд водія транспортного засобу;

- копія посвідчення водія;

- довідка про те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності;

- диск із відеозаписом.

В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надав:

- особисті пояснення;

- пояснення свідка ОСОБА_2

ІV. Оцінка Суду

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Надточій проти України», беручи до уваги серйозність передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Також у справі «Пол і Одрі Едвард проти Об`єданого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Далі Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортну, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за якими керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

В правовідносинах, що розглядаються, на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи водієм, керував транспортним засобом.

Так, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що він транспортним засобом не керував, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_2 , який зазначив, що вони вдвох сиділи в салоні автомобіля, що стояв біля місця проживання свідка. ОСОБА_1 приїхав до нього в гості з ночівлею і наміру їхати кудись тієї ночі не мав.

Із диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення неможливо встановити обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки із нього не видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зокрема, на відеозаписі відсутні будь-які дані про рух автомобіля і керування ним особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав,

керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А. Савченко