ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/5968/23 Головуючий 1 інстанції: Овсянніков В.С.
Провадження №33/818/558/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Судом встановлено, що 05 грудня 2023 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м.Дергачі Харківського району Харківської області по вул.Центральній, біля буд.58 керував транспортним засобом «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження факту керування ним транспортним засобом «Nissan Maxima». Вказав, що автомобілем керувала ОСОБА_2 , коли вона в`їхала в яму він зробив їй зауваження, після чого остання зупинила транспортний засіб та забрала ключі, на прохання повернути ключі кинула їх в салон транспортного засобу та пішла далі, в цей час ОСОБА_1 відкриваючи двері автомобіля пошкодив попутний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 . Наголосив, що працівниками поліції порушено вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказ МВС України №1452 від 09.11.2015 року. Зазначив, що під час складання протоколу просив інспекторів залучити свідків та надати відеодокази на підтвердження факту керування транспортним засобом. Послався на те, що матеріали справи не містять відомостей про вилучення працівниками поліції транспортного засобу або передання його під розписку тверезому водію.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Шкляр І.М., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

ОСОБА_1 подав до Харківського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з неприбуттям до апеляційного суду захисника ОСОБА_4 , який не повідомлявся про дату та час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання, оскільки доводи ОСОБА_1 про неповідомлення належним чинном захисника ОСОБА_4 про дату та час розгляду справи спростовуються даними довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», виготовленої з автоматизованої системи документообігу суду. Крім того, адвокату Шкляру І.М., який є юристом, що надає професійну правову допомогу, відомо, що діючим КУпАП чітко встановлено процедуру та строки розгляду апеляційної скарги.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №288067 від 05 грудня 2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписи з нагрудного відеореєстратора №1/17, на файлах з якого зафіксована відмова водія від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння; пояснення ОСОБА_1 , які надавав інспекторам під час складення протоколу, в яких зазначив, що він 05 грудня 2023 року рухався на автомобілі «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на обочині, увімкнув аварійну світлову сигналізацію, бо йому здалося, що нібито з двигуна автомобіля йде дим та відчинив двері водія, коли в цей час у зустрічному напрямку рухався транспортний засіб Volkswagen Passat, під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого сталося зіткнення, також пояснив, що до дорожньо-транспортної пригоди вживав алкоголь, а саме 350 грам горілки.

Також судом першої інстанції проаналізовано надані в судовому засіданні пояснення свідків, а саме: свідок ОСОБА_2 пояснила, що у грудні 2023 року їй зателефонував чоловік ОСОБА_1 та попросив його забрати, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час руху на автомобілі між ними виник конфлікт, в результаті якого вона зупинила автомобіль, викинула ключі та пішла додому; свідок ОСОБА_5 пояснив, що 05 грудня 2023 року рухаючись по вул.Центральній в м.Дергачі побачив на зустрічній смузі дороги стоячий автомобіль «Nissan Maxima», коли проїзжав повз нього, двері вказаного автомобіля неочікувано відчинилися, в результаті чого він зачепив їх своїм автом.

До наданих пояснень свідків районний суд поставився критично, оскільки вони суперечать матеріалам справи, ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , зацікавлена в результаті розгляду справи, а ОСОБА_5 взагалі не бачив хто керував транспортним засобом, з чим погодився і апеляційний суд.

Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом є необґрунтованими та спростовуються письмовими поясненнями, в яких останній вказував, що керував транспортним засобом «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_1 та вживав алкогольний напій (а.с.5). Також наданими відеозаписами, на яких ОСОБА_1 підтвердив інспектору керування вказаним автомобілем по вул.Центральній м.Дергачі та вживання напередодні спиртних напоїв (відеозапис ААД №288067). Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Судом апеляційної інстанції доводи ОСОБА_1 про керування транспортним засобом «Nissan Maxima» ОСОБА_2 розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Твердження апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи відомостей про вилучення транспортного засобу або передачу його під розписку тверезому водію є безпідставними. З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Маскова В.О. вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом «Nissan Maxima» шляхом передачі його тверезому водію, у зв`язку з тим що автомобіль мав технічні несправності та не зміг самостійно пересуватися, був залишений на узбіччі дороги без порушення правил дорожнього руху (а.с.1, 2).

Апеляційний суд вважає, що виходячи з вимог ч.2 ст.266 КУпАП, залучення свідків не є обов`язковим, якщо під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічний засіб відеозапису.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дійінспекторів поліції не приймаються до уваги, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня