ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/1122/23 Головуючий суддя І інстанції Зінченко О.В.
Апеляційне провадження № 33/818/530/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.5 ст.122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Дем`яненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Дем`яненко О.О. на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 30 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 30.01.2024 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою встановлено, ОСОБА_1 01.10.2023 о 10:50, керуючи автомобілем БМВ Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Слобожанській біля будинку 66 в місті Люботин, Харківської області, об`їжджаючи припаркований транспортний засіб, не впевнилась в безпечності маневру, виїхала на зустрічний напрямок руху, внаслідок чого водій автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , різко змінив напрямок руху та швидкість щоб уникнути ДТП, при цьому водій іншого авто ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_3 , скоїв ДТП з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 створила аварійну обстановку, чим порушила вимоги пп. Д п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306.

В своїй апеляційній скарзі захисник Дем`яненко О.О. просить скасувати постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 30.01.2024 року, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі, диспозиція ч.ч.1-4 ст.122 КУпАП, до яких відсилає ч.5 ст.122 КУпАП, не встановлює адміністративну відповідальність за порушення п.2.3 Правил дорожнього руху, а показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна брати до уваги, оскільки вони є учасниками ДТП, а тому їх покази не можуть бути об`єктивними.

Апелянт також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції помилково зазначено порушення п.16 Правил дорожнього руху, оскільки це не відповідає тій дорожній обстановці, при якій сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Шкода та ВАЗ-2108.

Крім того, захисник ОСОБА_4 просить поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Люботинського міського суду Харківської області від 30.01.2024 року, посилаючись на те, що вона отримала копію постанови суду першої інстанції, яка датована 01.02.2024 року, а тому вважала, що подає апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються та підтверджуються наданими захисником документами в суді апеляційної інстанції, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 .

Вислухавши доводи захисника Дем`яненко О.О., який підтримала свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні поданої апеляційної скарги належить відмовити, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_5 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 288599 від 13.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 порушала вимоги п.2.3 д) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП.

Пунктом 2.3 д) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

За змістом ч.5 ст.122 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона правопорушення характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

З аналізу вищенаведених норм Правил дорожнього руху та КУпАП вбачається, що відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього спричинив створення аварійної обстановки.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, не визнавала, оскільки вважала, що своїми діями не створювала аварійну обстановку та не змушувала водіїв інших транспортних засобів змінювати швидкість та напрямок руху.

Захисник Дем`яненко О.О. в своїй апеляційній скарзі також зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП.

Проте, такі доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, спростовуються наступними доказами, що безпосередньо дослідженні судом першої інстанції, яким надана вірна юридична оцінка, а саме відомостями:

- протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД № 288599 від 13.10.2023 року згідно якого, ОСОБА_1 01.10.2023 о 10:50, керуючи автомобілем БМВ Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Слобожанській біля будинку 66 в місті Люботин, Харківської області, об`їжджаючи припаркований транспортний засіб, не впевнилась в безпечності маневру, виїхала на зустрічний напрямок руху, внаслідок чого водій автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , різко змінив напрямок руху та швидкість щоб уникнути ДТП, при цьому водій іншого авто ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_3 , скоїв ДТП з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_6 створила аварійну обстановку, а саме, здійснив обгін на перехресті, чим змусив водія іншого автомобіля різко змінити швидкість та напрямок руху, чим порушила вимоги п. 2.3 д), п.16.6 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.1);

- копії схеми місця ДТП, в якій зафіксоване місце зіткнення, припаркований автомобіль ГАЗ-21 та транспортні засоби учасники ДТП, які знаходяться праворуч в своїй смузі біля узбіччя (а.с.5);

- фотокопії з місця ДТП, з яких вбачається, що транспортний засіб ГАЗ-21 більшою своєю задньою частиною знаходиться на проїжджій частині та об`їхати його без виїзду на полосу зустрічного руху є неможливим (а.с.18-19);

- відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої біля магазину неподалік від місця зіткнення, з якого вбачається рух в один бік автомобіля швидкої медичної допомоги, за яким слідують автомобілі Шкода та ВАЗ, та через незначний проміжок часу у зустрічному напрямку проїхав автомобіль БМВ;

- пояснень наданих у судовому засіданні в суді першої інстанції свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які повідомили суду, що вони бачили припаркований на протилежній стороні дороги автомобіль Волга. Під`їжджаючи до нього на їх полосу руху раптово виїхав автомобіль БМВ, який рухався назустріч. З метою уникнення зіткнення свідок ОСОБА_7 прийняв праворуч та різко загальмував, після чого почув удар в задню частину свого автомобіля. Водій автомобіля БМВ не зупинилась та поїхала далі. Свідки зазначили, що об`їхати автомобіль Волга без виїзду на полосу зустрічного руху було неможливо;

- пояснень свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначила, що вона була пасажиром в автомобілі Шкода, вони рухались з центру міста в сторону сел. Водяне, коли раптово на їх полосу руху з зустрічного напрямку виїхав автомобіль БМВ. Водій автомобіля Шкода різко змінив напрямок праворуч наскільки це було можливо та загальмував, після чого відбулось зіткнення із автомобілем, який рухався позаду. Свідок зазначила, що автомобіль Волга, припаркований на протилежній частині дороги, однією стороною знаходився на проїжджій частині та створював перешкоду для руху у зустрічному напрямку.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, оскільки ці пояснення повністю відповідають відомостям протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 288599 від 13.10.2023 , а також узгоджуються з іншими поясненнями свідка ОСОБА_8 , а тому, на переконання апеляційного суду, апелянтом не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають намір обмовити ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підстав ставити під сумнів показання цього свідка у суду апеляційної інстанції немає.

Отже, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та ОСОБА_8 були безпосередньо допитані під час судового розгляду в суді першої інстанції за участі сторони захисту, були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та підтвердили, що на їх полосу руху раптово виїхав автомобіль БМВ, який рухався назустріч, та з метою уникнення зіткнення свідок ОСОБА_7 прийняв праворуч та різко загальмував, після чого сталася подія ДТП між автомобілями Шкода та ВАЗ.

При цьому, диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП, окрім іншого, передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Оцінюючи зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії ОСОБА_1 при вчиненні об`їзду автомобіля ГАЗ-21, не вибрала безпечний інтервал та виїхала на зустрічну смугу, що було неочікуваним для водія автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , змусивши останнього миттєво реагувати на аварійну дорожню обстановку. Відтак, порушення водієм ОСОБА_1 п.2.3 д) Правил дорожнього руху створило аварійну обстановку, внаслідок якої водій іншого автомобіля змушений був вжити заходів, а саме, різко змінити швидкість та напрямок руху.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а саме - у порушенні ПДР України, що призвело до створення аварійної обстановки, а тому оскаржувана постанова судді є законною та вмотивованою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника Дем`яненко О.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують порушення нею Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції невірно відображені обставини подій, які мали місця за участі ОСОБА_1 та водіїв автомобілів Шкода і ВАЗ 2108, а також помилково зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.6 ПДР, а тому протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яка регламенту, що у протоколі зазначають суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність, на переконання апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 288599 від 13.10.2023 року вбачається, що у ньому зазначено, зокрема, суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , що узгоджується із п.2.3 д) Правил дорожнього руху , яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Тобто, фабулу правопорушення викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 288599 від 13.10.2023 року зрозуміло, з якої вбачається, які конкретно дії правопорушника містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а тому зазначений у протоколі п.16.6 Правил дорожнього руху ніяким чином не впливає на встановлені судом першої інстанції обставини справи та прийняте по ній рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Позиція захисника ОСОБА_4 , яку вона зазначила в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення ОСОБА_6 відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.3 д) Правил дорожнього руху, а тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами викладеними в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Дем`яненко О.О. задовольнити, поновивши їй процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Люботинського міського суду Харківської області від 30 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Дем`яненко О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 30 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков