ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м.Києва Демидовська А.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого приватним підприємцем, який проживає по бульвару АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

09.12.2023 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по бульвару В.Гавела у м.Києві, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «SsangYong», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п.2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не визнав, зазначивши, що їхав прямо, зупинився на зелений сигнал світлофора при цьому уступав рух іншим транспортним засобам, внаслідок чого відчув удар у праву частину транспортного засобу.

Потерпілий ОСОБА_2 , зазначив суду, що 09.12.2023 року о 11 год. 30 хв., керував транспортним засобом «SsangYong», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого не розрахував дорожню обстановку та здійснив зіткнення з транспортним засобом «SsangYong», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, серед яких: схема місця ДТП (а.с.2), письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4-5) - суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив п.п.2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , останньому ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, обов`язковою ознакою якого є порушення учасниками дорожнього руху конкретних Правил дорожнього руху, що спричинили наслідки, вказані у диспозиції статті.

Відповідно до ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.3 (б). ПДР передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тобто у зазначених пунктах перелічено Правила дорожнього руху щодо другорядної дороги. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодних конкретних порушень підпунктів, визначених п.п.2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху та не виконаних ОСОБА_3 , що призвело до ДТП та є наслідком порушення останнім вказаних пунктів Правил дорожнього руху, лише зазначено, що останній виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу транспортному засобу.

У зв`язку із цим суд вважає, що твердження про порушення Правил дорожнього руху в протоколі про адміністративне правопорушення викладено не конкретно, поліцейськими не з`ясовано які норми порушені, тому, без належно висунутого обвинувачення, суд позбавлений можливості самостійно встановлювати норми які порушені, що фактично виключає у діях ОСОБА_3 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також вважає не доведеним те, що порушення ОСОБА_3 , п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху призвело до ДТП.

Відтак, достатніх та достовірних доказів (відеозаписів події, висновків експертів, пояснення свідків тощо), які б вказували на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної події та порушення ним п.п.2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено та суду не надано.

Фактично суду, крім пояснень потерпілого, які заперечуються ОСОБА_1 та спростовуються схемою ДТП, не надано жодного доказу, який би вказував на те, що саме через порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого.

Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджуються достатніми доказами, які не дають суду жодних підстав надавати перевагу поясненням потерпілого над поясненнями ОСОБА_1 , які ставлять під сумнів пояснення потерпілого. Відтак, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь, суд вважає не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Однією з гарантій та засадою кримінального провадження є безпосередність дослідження показань судом (ст.ст.7, 23 КПК України).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

А сам протокол в графі «потерпілі» взагалі нічого не зазначено, що дає суду зробити висновок про те, що під час дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_2 себе потерпілим не визнавав. Будь - які пояснення свідків не додано.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Оскільки обставини порушення Правил дорожнього руху, викладені в протоколі, поставлені під сумнів наявними доказами, не ґрунтуються на інших достатніх доказах у справі, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаного стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Солом`янський районний суд м.Києва.

Суддя А.І.Демидовська