НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11 березня 2024 року Справа № 322/423/24 (Провадження № 3/322/414/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 28.02.2024 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.2 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

17.02.2024 о 02 год 00 хв ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , виражався у бік матері ОСОБА_2 , нецензурною лайкою, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру, чим міг завдати психічної шкоди здоров`ю потерпілої. Вказані дії ОСОБА_1 вчинив будучи 22.08.2023 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною другою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчиненні особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину визнав у повному обсязі. Щиро каявся у вчиненому. Вказав, що під час вживання алкогольних напоїв у нього зі матір`ю виникла словесна перепалка, під час якої він дійсно виражався в її бік нецензурною лайкою. Вказав, що з потерпілою вже наступного дня вони примирилися. Остання не має претензій до нього. Вказав, що зробив відповідні висновки і подібне в майбутньому не повториться.

Потерпіла повністю підтвердила показання свого сина, просила його суворо не карати. Врахувати, що останній має незадовільний стан здоров`я по зору, через що його не взяли у армію. Нещодавно йому зробили операцію, але зір все одно поганий.

Суддею досліджені долучені до матеріалів справи: протокол про адміністративні правопорушення серії ВАВ №905891 від 17.02.2024, копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №412413 від 17.02.2024, реєстрації ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №380 від 17.02.2024, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_3 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.2024, копія паспорта ОСОБА_1 (дія).

Також суддею долучено до матеріалів справи і досліджено копію постанови судді від 22.08.2023 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (Справа 189/2928/23).

Заслухавши ОСОБА_1 і потерпілу, оцінивши докази у їх сукупності суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство вчинене протягом року після того як він був підданий адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення, тобто правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КУпАП, є щире розкаяння винного. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП, відсутні (стан сп`яніння згідно з протоколом останньому не інкримінувався).

Також суддею врахована позиція потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне піддати порушника адміністративному стягненню мінімального виду і розміру, передбачених санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн (триста сорок гривень 00 копійок) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов