Справа № 463/6892/23 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 33/811/392/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисників Александрова Д.О., Татарченка К.В., у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги захисників Александрова Д.О., Татарченка К.В. на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.07.2023 близько 09 год. 49 хв. у м. Львів на вул. Пасічна, 88 керував т/з марки «FiatDucato», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу приладу «Drager» ARНК № 0121, тест № 1559, що зафіксовано записом нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Не погоджуючись з постановою суду захисники Александров Д.О., Татарченко К.В. подали апеляційні скарги.

Захисник Александров Д.О. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи:відомості викладені в протоколі не підтверджуються відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора поліції, зокрема водію не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі; в рапорті поліцейська вказала недостовірні відомості про ніби то погодження водія з результатом огляду на приладі Драгер, що повністю спростовується відеозаписом.

Захисник Татарченко К.В. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , повторно дослідити відеозаписи з бодікамер в судовому засіданні та допитати свідка патрульного поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що встановлення судом показнику алкоголю в крові водія ОСОБА_1 на рівні 0,48 %, що є меншим згідно з нормами міжнародного права за допустимий показник у 0,5 проміле, порушення останнім п.2.9а ПДР України не доведено, оскільки допустима норма вмісту алкоголю не була перевищена, в зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Захисники Александров Д.О. та Татарченко К.В. не заперечили про розгляд апеляційних скарг без його участі.

Заслухавши пояснення захисників Александрова Д.О. та Татарченка К.В. на підтримку доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтами в їх апеляційних скаргах не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 507856 від 28.07.2023 року;чеком з приладу Drager(ARНК № 0121, тест № 1559), результат позитивний 0,48 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом інспектора УПП Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Вахулович Т.; відеозаписом події; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАД №394966 від 28.07.2023 року.

Матеріали даного провадження містять безперервний відеозапис події, який є доказом у справі, та який підтверджує обставини справи, які зафіксовані в протоколі про адміністративні правопорушення від 28.07.2023 року.

Доводи апелянта про те, що водію не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі є необґрунтованими та такими, що спростовуються відомостями зазначеного відеозапису, з якого чітко вбачається, що після добровільного огляду ОСОБА_1 на місці, за допомогою алкотестера «Drager», водію було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак останній з цього приводу згоди не висловлював.

Щодо клопотання апелянта про допит свідка патрульного поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 28.07.2023, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаної особи у судове засідання для дачі пояснень. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей зазначених у документах, складених працівниками поліції, немає.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

При цьому, апеляційний суд визнає доводи захисника ОСОБА_2 , що останній не перевищував гранично допустимо норму, передбачену нормами міжнародного права, необґрунтованими, надуманими та такими, що до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства неповинен перевищувати 0,50 грам чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у апеляційних скаргах обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційних скарг не було наведено.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП-залишити без змін, а апеляційні скарги його захисників адвокатів Татарченка К.В. та Александрова Д.О. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк