ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/359/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 26.10.2023 року о 09 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Клочківська, буд. 150Б в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №3071 від 26.10.2023 КНП ХОР ОНД.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2023 року скасувати, провадження у справі закрити.

Свої апеляційній вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не повно та однобічно дослідив фактичні обставинам справи та застосував відносно неї за надто суворе стягнення. На думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відомості матеріалів справи не містять доказів керування ОСОБА_1 , транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Медичний висновок не містить відомостей щодо кількості алкоголю в крові ОСОБА_1 , що, на її думку, дає підстави вважати про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, працівниками поліції водія транспортного засобу не відсторонено від керування, а сам транспортний засіб затримано не було, що на думку сторони захисту, є суттєвим порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймала, а копію постанови отримала 15.12.2023 року, а тому не мала можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судовому засіданні під час апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. В обґрунтування своїх доводів надала аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, пояснення. Разом з тим, під час апеляційного перегляду в залі судового засідання ОСОБА_1 повідомила, що вживала на передодні алкогольний напій (1 бокал шампанського) та просила суд не позбавляти її прав у зв`язку із обстановкою, обумовленою збройною агресією російської федерації проти України, а також тяжкою хворобою батька.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 224838 від 30.10.2023, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 26.10.2023 року о 09 год. 15 хв транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Клочківська, буд. 150Б в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №3071 від 26.10.2023 КНП ХОР ОНД (а.с. 1).

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №224838 від 30.10.2023 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «надала на окремому аркуші» (а.с.1);

-відомостями письмових пояснень, наданих працівникам поліції ОСОБА_1 в яких вона зокрема зазначила, що 26.10.2023 року біля 09 год. 15 хв їхала вул. Клочківська 150Б. Проїхавши на жовтий сигнал світлофора, була зупинена працівниками поліції. В ході розгляду справи про притягнення до відповідальності у справі про адміністративне правопорушення за порушення правил дорожнього руху, у працівників поліції виникла підозра щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проходила в закладі охорони здоров`я. Крім того, пояснила, що 25.10.2023 року була на дні народження та пила шампанське. Вранці, сіла за кермо автомобіля, оскільки їй зателефонувала мати та повідомила про необхідність госпіталізації батька. (а.с.6).

- довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримала посвідчення водія № НОМЕР_2 видане 27.12.2018 року (а.с.2);

- відомостями висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3071 від 26.10.2023 року, проведеного КНП ХОР «ОНД», відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння;

- відомостями рапорту інспектора УПП в Харківські області, згідно якого 26.10.2023 року під час патрулювання за адресою вул. Клочківська 150Б було зупинено Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 за порушення п.п. 8.7.3 ґ ПДР України під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, вираження тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Під час перебування в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 , бажаючи уникнення проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, затягувала процесуальні дії з надуманих підстав, просила викликати швидку. Оглянувши ОСОБА_1 , лікар бригади швидкої допомоги Дудолад повідомила, що ОСОБА_1 не потребує негайної госпіталізації. Також, до КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_1 було викликано професійного захисника. Після прибуття якого водій пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння.

-відомостей повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції о 18. Год. 00 хв. 30.10.2023 року за адресою м. Харків, вул. Шевченка 26. З зазначеним повідомленням ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис.

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№224838 (а.с.3) де зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також зупинку її транспортного засобу у зв`язку із проїздом на жовтий сигнал світлофора та проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Під час проходження медичного ОСОБА_1 , висловлюючи власні судження з приводу порядку його проходження, скаржачись на поганий стан свого здоров`я, всіляко затягувала час проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Впродовж проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я для надання медичної допомоги в КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_1 було викликано бригаду швидкої медичної допомоги. Після проведення огляду стану здоров`я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності лікарем-фельдшером бригади швидкої допомоги було зазначено, що ОСОБА_1 негайній госпіталізації не потребує.

Після зазначеного, до закладу охорони здоров`я прибув до ОСОБА_1 прибув захисник. Після чого, водій пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

30.10.2023 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративну відповідальність, яка прибула за зазначеною працівниками поліції адресою для складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було ознайомлено із змістом оскаржуваного протоколу та роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 щодо порушень її прав працівників поліції в будь-який спосіб не зазначала. Натомість визнавала свою провину, наголошуючи на особистих обставинах, які вимусили її керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористалась процесуальною можливістю та не зверталась із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів апелянта в цій частині.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність в її діях прямого умислу на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на необхідність госпіталізації батька, належить зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Приписами цієї статті законодавець визначає, що за обставин крайньої необхідності небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересів.

Відповідно до постулатів, передбачених ч. 3 ст. 49 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

На підставі цих положень Конституції України та Закону України «Про екстрену медичну допомогу» в Україні реалізовано інститут швидкої (екстреної) допомоги до якого у будь-який момент безкоштовно може звернутись громадяни України та будь-які особи за наданням відповідної екстреної допомоги.

Таким чином, обставини крайньої необхідності виникають лише у разі об`єктивної неможливості скористатись будь-яким із встановлених законом способів для відвернення небезпеки, що загрожує.

Відомості матеріалів справи, не містять доказів про відмову служби охорони здоров`я у наданні екстреної (швидкої) допомоги батькові особи, що притягається до адміністративної відповідальності який її в той час потребував, а також позитивних результатів оскарження до керівних органів державних чи комунальних закладів охорони здоров`я за наслідками розгляду відповідних скарг.

За таких обставин, враховуючи наведене, суд не може вважати дії ОСОБА_1 неумисними, а також вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності отримувала посвідчення водія, склавши іспит для його отримання (довідка а.с. 2), а тому вважається, що правила дорожнього руху вона знає і має їх дотримуватись. У зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині належить вважати необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту у цій справі про адміністративне правопорушення.

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що висновок лікаря-нарколога не містить жодного значення кількості алкоголю в крові ОСОБА_1 є необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно вимог п. 16-17 та 19 розділу ІІІ «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я, що не позбавляє сторону захисту ознайомитись із його змістом, звернувшись до керівника відповідної медичної установу із відповідним клопотанням.

З висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3071 від 26.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про отримання стороною захисту позитивних рішень за наслідками розгляду скарг на невідповідність медичного висновку №3071 від 26.10.2023 року вимогам чинного законодавства.

За таких обставин належить зазначити, що у цій справі саме не спростовані відомості відеозапису та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3071 від 26.10.2023 року у своїй сукупності є доказам, які поза розумним сумнівом, підтверджують наявність доказового факту, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту з приводу того, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними та не вилучено транспортний засіб, що на її думку, є суттєвим порушенням норм чинного законодавства слід вважати необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Вимогами ч. 3. ст. 265-2 КУпАП встановлено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу тобто таке затримання транспортного засобу має бути обумовлено порушенням чітко визначених правил дорожнього руху.

З відомостей, що є наявними у рапорті інспектора вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом у зв`язку із складанням відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, автомобіль був припаркований без порушень правил дорожнього руху.

Таким чином, працівники поліції не мали об`єктивних підстав тимчасово затримати транспортний засіб шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Крім того, матеріали справи про адміністративну відповідальність складались зі спливом певного часу з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Таким чином, після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції були позбавлені процесуальних повноважень відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортного засобу повторно.

З приводу доводів ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду першої інстанції в частині позбавлення його прав на керування транспортними засобами у зв`язку з тим, що автомобіль має важливе значення у її житті, зокрема для усунення потенційної небезпеки, викликаної збройною агресією російської федерації проти України слід суд зазначає наступне.

Санкцією ч. 1 ст130 КУпАП встановлено, що у випадку порушення водіями вимог цієї правової норми на них накладається стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вимоги примітки до ст. 22 КУпАП до правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 130 цього Кодексу зауваження не застосовується.

Враховуючи імперативні вимоги цієї примітки суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості застосувати до ОСОБА_1 зауваження або інше стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з цим, суд вважає за можливе роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі існування об`єктивної небезпеки, обумовленої посиленням збройної агресії російської федерації проти України, її право керуватися приписами ст. 18 КУпАП враховуючи обстановку, що складеться на той момент.

Аналізуючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков