ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2781/24
провадження № 3/753/1487/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_1 », заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 862523 та ААД № 862524, ОСОБА_1 , 21.01.2024 року о 12 год. 50 хв., рухаючись у дворі будинку № 8 по вул. Драгоманова у м. Києві, керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. п. 2.3 б), 12.1 ПДР, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, а також станом проїзної частини, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та травмування пішохода, після чого, в порушення вимог п. 2.10 а) ПДР залишила місце пригоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала, зазначивши, що того дня, виїжджаючи із двору будинку, під час руху була дуже уважною, і як тільки побачила пішохода, відразу зупинилася, однак через мокрий сніг автомобіль продовжив свій рух, внаслідок чого і стався наїзд на пішохода. Після чого вона відразу вийшла із автомобіля та допомогла пішоходу піднятись та запитала чи все добре, коли допомагала підійматись, то зрозуміла, що це бабуся. Після того як бабуся піднялася, вона поцікавилася її самопочуттям і чи потребує та допомоги, однак вона відповіла, що все добре і допомоги вона не потребує і продовжила свій рух та зайшла до будинку, вона ж, ОСОБА_1 , переконавшись, що все добре, поїхала по справах. Коли від працівників поліції пролунав дзвінок, відразу повернулася на місце пригоди. Зауважила, що вона проживає у сусідньому з потерпілою будинку і підстав зникати з місця ДТП у неї не було. Вказала, що причиною ДТП стали виключно дії потерпілої ОСОБА_2 , яка не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху поза межами пішохідного переходу раптово вибігла на проїзну частину дороги. При цьому вказала, що пішоходу ОСОБА_2 шкоду відшкодовано у повному обсязі, про що надано відповідну розписку, із якої слідує, що остання жодних претензій немає. Враховуючи викладене просила провадження по справі закрити за відсутності у її діях складу правопорушень.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів.

Згідно з положеннями Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року) суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Таким чином, протоколом та долученими до нього матеріалами має бути доведено, що певна дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання водієм під час руху вищевказаних вимог ПДР, що потягло за собою зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Пунктом 1.4 ПДР передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила

В свою чергу пунктом 5.1 ПДР передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При цьому обов`язки пішоходів зазначені в розділу четвертому ПДР.

Так, згідно вимог п. 4.7 ПДР пішоходи повинні переходити проїжджу частину пішохідними переходами, у тому числі підземними та надземними, а у разі їх відсутності на перехрестях лініями тротуарів або узбіччя.

Згідно вимог п. 4.14. ПДР передбачено, що пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїжджу частину, зокрема на пішохідний перехід.

При цьому згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в порушення вимог п. п. 2.3 б), 12.1 ПДР не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, а також стан проїзної частини, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вбачається із даних відеозапису із камер відеоспостереження, які встановлені на будинку, відтвореного в судовому засіданні, автомобіль марки «Toyota Corolla» допускає наїзд на пішохода із коляскою, при цьому із даного відео чітко видно, що пішохід раптово виходить на проїзну частину із-за припаркованих автомобілів, не переконавшись у безпечності своїх дій.

Таким чином підстав вважати, що водій ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. п. 2.3 б), 12.1 ПДР - немає.

Дані рапортів, долучених до матеріалів справи, також не містять будь-якої інформації, яка би підтверджувала фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а лише вказує про факт реагування на виклик працівників поліції.

Будь - які інші докази, які би підтверджували обставини, зазначені у фабулі протоколу, в матеріалах справи відсутні.

Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували би або спростовували би вину правопорушника, і тому судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів, а відповідно до положень ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю.

Питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у даній пригоді, з урахуванням відсутності протоколу про порушення ПДР з її боку, не відноситься до предмету розгляду вказаної справи.

Оцінюючи наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, суд виходить з того, що диспозиція вказаної статті передбачає умисну форму поведінки водія, яка передбачає, що він, усвідомлюючи свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний діяти відповідно до п. 2.10 ПДР, зокрема, залишатись на місці ДТП, до якої причетний.

Разом з тим, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , остання не допускала дій, які можуть бути розцінені, як умисні, спрямовані на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки пішохід пішла з місця події, не висловивши їй жодних претензій.

Також, п. 4.15 ПДР передбачено, що у разі причетності пішохода до дорожньо-транспортної пригоди він повинен надати можливу допомогу потерпілим, записати прізвища та адреси очевидців, повідомити орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції про пригоду, необхідні дані про себе і перебувати на місці до прибуття поліцейських.

Як вбачається з рапорту чергового Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 21.01.2024 року, зареєстрованого за № 3382, про падіння потерпілої, що сталось о 12 год. 50 хв. 21.01.2024 року в дворі будинку по вул. Драгоманова, 10 у м. Києві повідомила донька потерпілої. В подальшому, згідно рапорту чергового Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 21.01.2024 року, зареєстрованого за № 3391, було повідомлено про наїзд на потерпілу. При цьому виклик здійснено за адресою місця проживання потерпілої та її доньки.

Наведене також підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не мала умислу покидати місце пригоди і уїхала, оскільки будь-яких претензій потерпіла не висловила та пішла додому.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, провадження по справі у частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення не накладається, підстав для стягнення судового збору на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 122-4, 247, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія - повернути власнику.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя