печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3934/24-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року суддя Печерського районного суду міста Києва Шапутько С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Печерському управління поліції у м. Києві Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лійкою на її адресу, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 13.03.2024, сторони, захисник не з`явились. ОСОБА_1 та його захисник надали на адресу суду клопотання про відкладення розгляду у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 . Розгляд відкладено на 02.04.2024.

01.04.2024 через канцелярію суду подано письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких потерпіла зазначила, що з ОСОБА_1 вони знаходяться в шлюбі з 2013, в тому ж році у них народився син ОСОБА_3 . Вони разом проживають у квартиріза адресою: АДРЕСА_1 . Останні сім років вона не працює, а займається господарством та вихованням сина. Останнім часом у них з чоловіком неодноразово почали виникати розмови про те, що їй необхідно йти працювати для спілкування з іншими людьми та додаткового розвитку, але вона вважала, що зараз це не на часі і це буде пізніше. Крім того, між ними почали спалахувати ревнощі, що погано відображалось на їхніх відносинах, але зараз це вже позаду. 09.01.2024 вона поліцію не викликала. Коли у двері подзвонили і чоловік їх відкрив, то вони обидва були здивовані тим, що до них приїхав екіпаж поліції, це було вже після 22-00 год. та поліцію викликав хтось із сусідів, оскільки почули їх з чоловіком голосну розмову. Розмова була недовгою і проходила у ванній кімнаті, щоб не почув їх син, який у цей момент відпочивав у своїй кімнаті. Вони не подумали, що у ванній кімнаті є витяжка, через яку добре чути сусідам їхню розмову, оскільки вони розмовляли голосно, то хтось з них і викликав поліцію, щоб їх заспокоїти. До них у грудні 2023 з приводу домашнього насильства вже приїжджала поліція, яку викликав тоді їх син, який помилково подумав, що батьки сваряться, але рішенням суду тоді справу було закрито. У цей раз поліцейські подумали, що знову вчиняється домашнє насильство і склали протокол та тимчасовий припис на чоловіка, щоб він з нею не спілкувався. В дійсності у той день у них з чоловіком була неприємна розмова з приводу її працевлаштування, під час якої і він і вона розлютились один на одного. Зараз вони зробили висновки і такого вже не має, але тоді він наговорив їй, що буде розлучатись з нею, що більше не буде утримувати її, що оскільки квартира належить йому, то він виселить її. Внаслідок чого вона розгубилась і сприйняла його слова, як образливі та погрожуючи. Було вже пізно, вона була втомлена і хотіла, щоб все найскоріше закінчилось. На запитання поліцейських, чи погрожував їй чоловік вигнати з квартири, чи залякував її чоловік, чи економічно залежить вона від нього, то вона відповідала так, оскільки вони з сином в дійсності економічно від нього залежать, чоловік залакував її розлученням та виселенням до іншої нашої квартири. Можливо вона погано пояснила тоді всі обставини поліцейським, оскільки була дуже втомлена, хотіла відпочивати, була розгублена та ображена на чоловіка. Чоловік ніколи не піднімав на неї та сина руку. Чому поліцейські вирішили, що відбувається психологічне насильство і потрібно виписувати чоловіку припис, пояснити не може. Не вважала, що відбулось якесь насильство, просто вони тоді голосно розмовляли у ванній кімнаті і заважали сусідам відпочивати. Просила не притягувати її чоловіка до відповідальності за будь-яке насильство.

В судове засідання 02.04.2024 з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Проценко О. В., розгляд відкладено для повторного виклику потерпілої на 05.04.2024.

В судове засідання 05.04.2024 з`явились захисник, потерпіла, ОСОБА_1 не прибув, клопотань про відкладення розгляду у зв`язку із його неприбуттям не надійшло.

29.03.2024 на адресу суду подавались письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він вину у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що вони з дружиною ОСОБА_2 одружені вже 11 років та виховують разом сина ОСОБА_3 , 2013 р. н. Він з повагою відноситься до своєї дружини та сина. Два роки тому у них з дружиною почали виникати розбіжності в поглядах на сімейне життя, оскільки для нього важливо, щоб дружина реалізувала себе не тільки як дружина та мати їхнього сина, а й як особистість. У дружини ОСОБА_4 гарна освіта, вона займалась викладацькою діяльністю, але останні сім років вона не працює. Він говорив дружині, що хоче, щоб вона працювала та спілкувалась з іншими людьми. Разом з тим, дружина не бачить потреби в тому, щоб працювати, адже він достатньо забезпечує сім`ю. Він завжди бажав добра дружині та сину, дбає про них, забезпечує матеріально, намагається розвивати в сині чоловічі якості та він би хотів, щоб дружина та син менше часу проводили в гаджетах, оскільки він дбає про їх психічне та фізичне здоров`я. 09.01.2024 вони з дружиною розмовляли у ванній кімнаті, оскільки не хотіли заважати сину, якій відпочивав у свої кімнаті. Під час спілкування вони з дружиною дуже голосно розмовляли, забувши, що є витяжка і через неї все добре чути сусідам. Він завжди голосно розмовляє, така в нього погана звичка, та його жінка про це добре знає, але він ніколи не вчиняв домашнього насильства, ніколи не піднімав руку ні на дружину, ні на сина. Він був дуже здивований, коли через деякий час до них прибули поліцейські, яких викликали сусіди. Поліцейські відібрали у них пояснення та склали відносно нього протокол про вчинення психологічного насильства. Пізніше вони з дружиною помирились та зробили висновки.

З урахуванням того, що участь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, при розгляді справ, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнано КУпАП обов`язковим, належного повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду, надання ним письмових пояснень, участі в проваджені захисника, суддею визнано можливим здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Проценко О. В. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу правопорушення та події правопорушення, посилаючи на те, що 09.01.2024 між подружжям дійсно сталась голосна розмова щодо їх сімейного життя без ознак домашнього насильства з боку будь-кого з подружжя. Дана розмова проходила між ними у ванній кімнаті, де через встановлену витяжку їх голосна розмова заважала сусідам відпочивати та враховуючи, що це було близько 22 - 00 год., хтось із сусідів викликав поліцію. Наряд поліції, який приїхав на виклик, не розібрався в обставинах, які в дійсності мали місце. Замість цього, поліцейські придали завеликої уваги факту наявності у їх службових планшетах даних про притягнення ОСОБА_1 01.12.2023 до відповідальності за домашнє насильство і таким чином безпідставно склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення та виписали обмежувальний припис. Доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення матеріали справи не містять. Як вбачається з наявних доказів, в дійсності 09.01.2024 між подружжям мала місце голосна розмова без ознак домашнього насильства, а тому справа підлягає закриттю. Також зазначив, що постановою суду було закрито справу відносно ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 01.12.2023 про вчинення останнім домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 вказала, що підтримує надані письмові пояснення. Також зазначила, що в момент суперечки вона була налякана, оскільки чоловік залякував та погрожував, що виселить її з сином до іншої їх квартири, проте пізніше реально оцінила ситуацію та зрозуміла, що це тільки її сприйняття, а насправді вона ніколи не мала підстав боятись чоловіка.

Долученим до протоколу відеозаписом з портативного відеореєстратора №473604 працівників патрульної поліції зафіксовано, що працівники поліції прибули за адресою: АДРЕСА_1 , двері якої відкрив ОСОБА_1 , який почав пояснювати, що вони с дружиною посварились, при цьому ОСОБА_2 почала пояснювати, що між ними постійно виникають сварки, що ОСОБА_1 погрожує їй вигнати з квартири, каже, щоб вона здохла. Після чого працівники поліції окремо поспілкувались з ОСОБА_2 та їх сином ОСОБА_3 , який пояснив поліцейському, що батько погрожує, кричить, але не б`є. ОСОБА_2 під час спілкування з працівником поліції пояснила, що її чоловік ображає та погрожує їй, виганяє її з квартири, оскільки нерухомість належить йому, фізичної розправи він не застосовує, але вона налякана його агресивною поведінкою. Також відеозаписом зафіксовано, що через скарги на підвищення тиску ОСОБА_1 працівником поліції була викликана бригада швидкої допомоги.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 304621 та додані до нього матеріали справи, заслухавши позицію сторони захисту та потерпілої, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, зокрема, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного та/або психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному і психологічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Основні засади запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до ст. 4 Закону, полягають у діяльності, спрямованої на запобігання та протидію домашньому насильству, яка ґрунтується на таких засадах:

1) гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини;

2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства;

5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства;

7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб;

8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку;

9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, медіа та іншими заінтересованими особами.

Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству згідно із ч. 2 ст. 5 Закону є:

1) запобігання домашньому насильству;

2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством;

4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки.

Постраждала особа відповідно до ст. 21 Закону має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення особисто або через свого представника до суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, самі по собі, зокрема, образливі висловлювання, погрози формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом встановлено, що 09.01.2024 приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , потерпіла ОСОБА_2 була налякана діями психологічного характеру свого чоловіка ОСОБА_1 , які полягали у висловлюванні нецензурною лійкою, погрозами, залякуванням на її адресу, вказана обставина підтверджується наданими пояснення в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 та наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Посилання потерпілої ОСОБА_1 , що чоловік ніколи не бив її та ніколи не застосовував до неї фізичної сили, що свідчить про відсутність домашнього насильства у сім`ї, суд не приймає до уваги як безпідставні, оскільки психологічне насильство, що включає словесні образи, погрози є формою домашнього насильства.

При цьому, згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 09.01.2024, якою визначено ОСОБА_5 як постраждалу особу, а ОСОБА_1 як кривдника, на запитання працівника поліції, чи застосовувався протягом останнього року до кривдника ОСОБА_1 терміновий заборонний припис, чи кривдник схильний до сильних та/або постійних ревнощів та чи контролює більшу частину повсякденного життя постраждалої особи, чи кривдник залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі та/або її дітям, чи вплинула поведінка кривдника на безпеку постраждалої особи та/або безпеку її дітей, чи є постраждала особа та/або її діти економічно залежною від кривдника, чи були випадки після одруження або проживання разом, коли кривдник покидав на тривалий час (не менше ніж на 10 діб) сім`ю без причини та без надання пояснень, у разі видачі кривднику обмежувального припису, чи порушував він заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачених таким приписом, чи кривдник виганяв постраждалу особу та/або її дітей з місця проживання та/або погрожував здійснити такі дії, постраждала ОСОБА_5 відповіла - так.

Крім того, суд враховує, що згідно письмової заяви ОСОБА_1 від 10.01.2024, остання просила вжити заходи щодо запобігання вчиненню психологічного насильства її чоловіком ОСОБА_1 проти неї та проти їхнього сина ОСОБА_6 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 09.01.2024, її чоловік ОСОБА_1 розпочав з нею розмову на підвищених тонах, яка переросла в крик, де він звинувачував її безпідставно у різних гріхах і злочинах, обзивав лайливими словами, бажав смерті, це все відбувалось в присутності їхнього спільного сина ОСОБА_6 . На її прохання не чинити скандали в присутності сина, чоловік не реагував, продовжував кричати. Через тривалий час голосної бранки, близько 1,5 - 2 години, до них в квартиру прибув наряд поліції.

Захист в обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 посилався, зокрема, на постанову судді від 13.02.2024, відповідно до якої провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за подією від 01.12.2023 закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Водночас, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за подією від 01.12.2023 не виключає складу правопорушення в діях особи за подією від 09.01.2024.

Також у матеріалах адміністративної справи наявний терміновий заборонний припис стосовно кривдника, складений у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» стосовно ОСОБА_1 , яким заборонено останньому спілкуватись з потерпілою ОСОБА_2 , доказів оскарження та скасування якого до матеріалів справи не надано.

З урахуванням викладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, безсумнівно доведена доказами, а саме даними, що містять в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 304621;

- терміновому заборонному приписі стосовно кривдника серії АА № 432111;

-письмових заяві ОСОБА_2 від 10.01.2024;

-письмових поясненнях ОСОБА_2 від 10.01.2024;

-відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського №473604.

Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Зазначення працівником поліції у протоколі серії ГП 304621, складеному відносно ОСОБА_1 , про вчинення останнім правопорушення повторно протягом року є помилковим та не приймається до уваги судом, оскільки протокол складено за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому висловлена в направленій до суду заяві та в судовому засіданні позиція ОСОБА_2 щодо закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення не є вирішальною, що узгоджується із положеннями ст. 55 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, відповідно до ч. 1 якої сторони забезпечують, щоб розслідування або кримінальне переслідування правопорушень, установлених відповідно до статей 35, 36, 37, 38 та 39 цієї Конвенції, не залежали цілком від повідомлення або скарги, поданої жертвою, якщо правопорушення було вчинено цілком або частково на її території, і щоб провадження могло продовжуватися навіть, якщо жертва відкликає свою заяву або скаргу.

Повідомлення ОСОБА_2 про те, що конфлікт вичерпано, не спростовують факту вчинення правопорушення та винуватості ОСОБА_1 в його вчиненні, що підтверджено належними та допустимим доказами, дослідженими в ході розгляду даної справи.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до положення ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Згідно ч.6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ст.28 ч.1,2 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя враховує також наявність в родині малолітньої дитини, що може стати жертвою домашнього насильства, будучи його свідком, а тому вважає в даних обставинах, що з метою зміни поведінки ОСОБА_1 , формування нової неагресивної психологічної моделі поведінки, усвідомлення своїх дій, відповідального ставлення до них та їх наслідків, а тому вважає за необхідне одночасно направити останнього, в порядку ст. 39-1 КУпАП, на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неявки для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Керуючись, ст. ст. 173-2, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ВизнатиОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Направити ОСОБА_1 , в порядку визначеному ст. 39-1 КУпАП до Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» (м. Київ, вул. Філатова, 3/1) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" строком на 3 (три) місяці.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн.60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько