ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4463/23 Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 33/818/522/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника -Задорожньої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Задорожньої В.О. на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Оскаржуваною постановою встановлено, що 24 серпня 2023року о 22год 00хв у смт Солоницівка Харківського району Харківської області по вул. Сумський шлях, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai i30» р/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.09.2023 року.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовані усіх обставин, які підлягають з`ясуванню та не надана їм належна правова оцінка. Зокрема, відеозапис не містить відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 безпідставно, а також не дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: особі яка притягається до адмністративної відповідальності не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та не надано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння. Також апелянт наголошує на тому, що доданий до протоколу відеозапис не є безперервним, а сам протокол про адміністративне правопорушення містить недоліки, які, на думку захисника, є суттєвим порушенням норм чинного КУпАП, яким суд першої інстанції не надано належної оцінки. Поряд з цим, сторона захисту вважає, що суд першої інстанції порушив приписи норм чинного законодавства та перебрав на себе функцію збирання доказів у цій справі, змінивши назву закладу охорони здоров`я вказану у протоколі про адміністративне правопорушення «Наркологічний диспансер м. Харкова» на «КНП ХОР ОНД».

У зв`язку з чим, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того апелянт просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.09.2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав, копію постанови не отримав та є дійсним військовослужбовцем, який задіяний у наданні відсічі збройній агресії російської федерації проти України, а тому не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 .

В судове засіданні під час апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник Задорожня В.О. з`явилися та надали пояснення на підтримку поданої апеляційної скарги. Так в обґрунтування поданих доводів сторона захисту зазначила, що працівниками поліції було безпідставно зупинено ОСОБА_1 , а також порушили порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: працівники поліції не виявили ознак алкогольного сп`яніння, склали протокол про адміністративне правопорушення не в присутності особи, яка притягається до відповідальності та без залучення свідків оскільки відеофіксація події не була безперервною.

Також, на думку апелянтів, працівниками поліції було проігноровано процесуально визначальний факт бажання водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Так, на думку захисника, хоча ОСОБА_1 спочатку і відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак в подальшому забажав пройти такий огляд у встановленому законом порядку, що свідчить, на її думку, про порушення працівниками поліції порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 011934 від 24.08.2023 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 24.08.2023року о 22год 00хв у смт Солоницівка Харківського району Харківської області по вул. Сумський шлях, 11, транспортним засобом марки «Hyundai i30» р/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №011934 від 24.08.2023 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмовився». Будь-яких заперечень, інших пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення прав працівниками поліції ОСОБА_1 жодним чином не зазначив (а.с.1);

- копією водійського посвідчення ОСОБА_1 (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), де зазначено в графі «огляд проводився» зазначено «відмова»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за позначеннями в графі «результати огляду на стан сп`яніння» зазначено «відмова»;

- відомостями пояснень ОСОБА_4 згідно яких на блок-пост Солоницівка по вул. Сумський-шлях близько 22 год 00 хв 24.08.2024 року підїхав автомобіль Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку та підпису у протоколі відмовився.

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (додаток до протоколу ААД№011934 а.с. 7;

На відеозаписі зафільмовано оспорювану подію. Так, впродовж бесіди працівників поліції з ОСОБА_1 у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнину рота, нестійка хода. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. На що водій відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 почав вести себе агресивно, висловлюватись брутальною лайкою відносно працівників поліції та заважав їм виконувати свої процесуальні та посадові обов`язки. Про порушення своїх прав працівниками поліції водій жодним чином не зазначив, про упередженість працівників поліції відносно нього жодним чином не повідомляв. Поряд з цим, на запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що їхав із Солоницівки до міста - куди саме не зазначив, вказавши шо то його особиста справа;

-відомостями усного пояснення ОСОБА_1 суду наданому апеляційної інстанції в яких він зазначив, що керував транспортним засобом за тих обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказував на те, що під час переривання відео, де відображені оспорювані події працівниками поліції до нього була застосована фізична сила. Поряд з цим, повідомив суд апеляційної інстанції, що дії працівників поліції в будь-який спосіб, передбачений законом не оскаржував, до правоохоронних органів із заявою про вчинення працівниками поліції злочину відносно нього не звертався.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник Задорожня В.О. не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції, а також про те, що зверталась до правоохоронних органів в порядку передбаченому КПК України (копія витягу з ЄРДР на час розгляду апеляційної скарги матеріали справи не містять).

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника ОСОБА_3 в цій частині.

За таких обставин, саме відмова від проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП настає в цьому випадку, саме за відмову водія від проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місті зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у відомостях, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у відеозаписі, доданому до нього (а.с.7).

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 було зупинено безпідставно є суб`єктивним та необґрунтованим у зв`язку із наступним.

Відповідно до Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Згідно до приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

З відомостей, наявних у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено о 22 год. 00 хв в темну пору доби.

За таких обставин, таку зупинку необхідно вважати правомірною з огляду на приписи ст. 31 ЗУ «Про Національну Поліцію» та такою що відповідає обстановці, обумовленою введеним на території України режимом «воєнний стан».

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а дії водія, який хоча спочатку і відмовився від проходження такого огляду однак згодом змінив своє рішення та погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку слід вважати спрямованими на дотримання водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху необхідно вважати суб`єктивними та безпідставними з огляду на таке.

Приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду та настає у випадку відмови від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

З відомостей, наявних в матеріалах справи вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому його дії, спрямовані на зміну власної думки щодо проходження такого огляду слід вважати спрямованими на затягування процесу складання матеріалів про адміністративне правопорушення та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту для уникнення юридичної відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, належить зазначити наступне.

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що під час ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 почав в агресивній формі висловлювати брутальну лайку відносно працівників поліції, що об`єктивно їм завадило виконувати свої процесуальні обов`язки щодо ознайомлення водія із змістом протоколу про адміністративну відповідальність, невід`ємною частиною якого є і роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Поряд з цим слід зазначити, що графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Дергачівському районному суді Харківської області» є невідємною у своєму конструкційному позначенні. Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності розписується також і у тому, що права та обов`язки їй також відомі.

Однак, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення із змістом протоколу та місцем та часом розгляду його справи про що є відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. А отже, його дії були направлені на всякого роду перешкоджання працівникам поліції у здійсненні їх процесуальних обов`язків.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було залучено професійного захисника 11.12.2023 року, який забезпечує його захист і під час перегляду постанови судом апеляційної інстанції. Згідно відомостей матеріалів, під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 було вручено пам`ятку про права, передбачені ст. 268 КУпАП та роз`яснено право, передбачене ст. 63 Конституцією України, а сама справа переглянута судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей наявних в матеріалах справи.

Таким чином, під час розгляду цієї справи були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а доводи захисника в цій частині слід вважати суб`єктивними та не обґрунтованими.

Твердження сторони захисту щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції був складений з порушеннями вимог чинного законодавства, а саме за відсутності свідків та без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також містить невідповідності щодо пункту порушених правил дорожнього руху слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Вімогами ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до приписів п. 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, законодавчо встановлено, що у разі наявності відеофіксації вчиненого правопорушення залучення свідків не є обов`язковим, як помилково вважає захисник.

Відповідно до відомостей, наявних в матеріалах справи, відеозапис, який має визначальні для розгляду цієї справи відомості доданий до протоколу про адміністративну відповідальність ААД№011934 від 24.08.2023 (конверт з реквізитами ОСОБА_1 наявний на а.с.7), а сам протокол містить відомості, що події зафіксовані на боді камеру /11 та доданий до протоколу.

Відомості графи суть вчиненого правопорушення «… від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та в медичному закладі відмовився в встановленому порядку чим порушив вимогу п. 2.9 Правил дорожнього рух» слід вважати очевидною опискою, яка не спростовує правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та свідчить про документування доказового факту цієї справи відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на законну вимогу працівників поліції.

Крім того, відомості матеріалів справи не містять доказів, які спростовують незаконність дій працівників поліції щодо складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, наприклад: позитивного результату за наслідками адміністративного позову, поданого стороною захисту в порядку КАС України або скарги поданої до керівних органів патрульної поліції.

Таким чином, такі доводи апеляційної скарги слід розцінювати, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається працівником поліції та одночасно надається особі, яка має проходити такий огляд, є також безпідставними та суб`єктивними, з огляду на наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або відмови водія від проходження такого огляду має бути долучена до матеріалів адміністративного провадження. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди із направленням.

З відомостей, наявних в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції. Направлення на огляд водія долучено до матеріалів справи з позначкою «відмова». А тому, працівниками поліції в цій частині виконані вимоги, передбачені нормами ст. 256 КУпАП та Інструкції.

У зв`язку з чим, такі твердження сторони захисту слід вважати безпідставними та також необхідно розцінювати, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Посилання сторони захисту на те, що відеозапис не є безперервним та не містить номеру бодікамери є безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з наступним.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №011934 від 24.08.2023 року, так й у долучених до нього доказах та не порушують вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.

З відомостей, що є наявними у матеріалах справи вбачається, що відеозапис на якому зафільмовано відмову водія від проходження огляду у встановленому законом порядку долучені до протоколу ААД№011934 працівниками правоохоронних органів, що вочевидь свідчить про дотримання уповноваженими працівниками патрульної поліції вимог ст. 251 КУпАП в цій частині. Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив що керував транспортним засобом в час, зазначений в протоколі.

Поряд з цим слід зазначити, що норми чинного КУпАП не містять визначень про неналежність чи допустимість доказів. А відомостей про незаконність дій працівників поліції матеріали справи не містять.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає твердження сторони захисту про невідповідність відеозапису нормам чинного законодавства безпідставними, необґрунтованими та розцінює їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 у цьому провадженні про адміністративне правопорушення.

Аргументи на підтримку апеляційної скарги про перебирання судом першої інстанції на себе функцій обвинувачення є необґрунтованим та суб`єктивним, оскільки суд своїм рішенням зазначив правильну назву закладу охорони здоров`я куди і мали б безпосередньо доставити ОСОБА_1 працівники поліції для проходження огляду Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Задорожньої В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши їй строк на апеляційне оскарження постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков