КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/351/2024 Головуючий суддя у суді першої інстанції: Дьоміна О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушеннясерії НГУ №204122 від 13.10.2023, 31.07.2023 з 08 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. та 01.08.2023 з 07 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. начальник стаціонарного вузла зв`язку підполковник ОСОБА_2 перевищив свої службові повноваження, тобто вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, а саме: використовував двох підлеглих йому військовослужбовців, призваних під час мобілізації, солдатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для проведення ремонтних робіт у своїй службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що не пов`язано з військовою службою, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року, командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави.

В обґрунтування наведеного апелянт посилається на те, що судом першої інстанції доказам, наданим органам уповноваженим на складання протоколу, не надано належної правової оцінки, що призвело до необґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії УкраїниОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши докази, наявні у матеріалах справи: протокол про адміністративне правопорушення серії НГУ №204122 від 13.10.2023; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , висновок службового розслідування за фактом анонімного повідомлення щодо можливого порушення вимог антикорупційного законодавства начальником стаціонарного вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковником ОСОБА_2 , - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 172-14 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.

Частиною 2 цієї статті встановлено відповідальність за діяння, передбачені частиною 1 цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Як убачається зі змісту протоколу, ОСОБА_2 перевищив свої службові повноваження, тобто вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, а саме: використав двох підлеглих йому військовослужбовців, призваних під час мобілізації, солдатів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 для проведення ремонтних робіт у своїй службовій квартирі за адресою, що не пов`язано з військовою службою.

Однак, за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, на переконання суду апеляційної інстанції, викладені у протоколі дії ОСОБА_2 не утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, оскільки не узгоджуються із диспозицією зазначеної норми закону, позаяк характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього правопорушення від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби.

Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка, маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень.

Водночас, диспозицією ч. 1 ст. 172-13 КУпАП передбачена відповідальність за незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів, споруд чи іншого військового майна, використання військовослужбовця для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, а також інше зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб.

Частиною 2 статті 172-13 КУпАП передбачено, діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Отже, судом апеляційної інстанції у діях ОСОБА_2 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, за якою його дії кваліфіковано органом, уповноваженим на складання протоколу.

При цьому, слід зазначити, що суд розглядає справу на підставі протоколу та у межах правової кваліфікації, зазначеної у протоколі.

У Рішенні по справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 року ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, а відтак апеляційна скарга командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року про закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло