П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/4961/24

29 березня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311843 від 20 лютого 2024 року, 17 січня 2024 року близько 21 год, громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні гуртожитку, що по вул. Торговиця, 3 у м. Тернопіль, а саме на коридорі загального користування третього поверху, з хуліганських мотивів, з метою порушенням громадського порядку, виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_3 , висловлювала образи, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вказала, що дій зазначених у протоколі вона не вчиняла. Ствердила, що безпідставно не виражалась нецензурною лайкою у сторону ОСОБА_3 , громадського порядку та спокою не порушувала, наміру принизити ОСОБА_3 у неї не було. Підтвердила, що 17 січня 2024 року близько 21 год між нею та дівчатами з кімнати №35 виник конфлікт щодо умов проживання, дотримання порядку та правил гігієни. Вона звернула увагу дівчат на необхідність дотримуватись правил проживання у гуртожитку та підтримання порядку.У вказаний конфлікт втрутилась ОСОБА_3 , яка перша почала ображати її та висловлюватись в її сторону нецензурними словами. Відтак, вона не вчиняла хуліганських дій стосовно останньої та не мала на меті порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що 17 січня 2024 року вона перебувала в кімнаті гуртожитку, що по АДРЕСА_3 . Згодом почула шум з коридору, вийшла та побачила, що між ОСОБА_1 та дівчатами з кімнати №35 відбувається конфлікт. Вона втрутилась у конфлікт та перша висловилась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1 ..

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311843 від 20 лютого 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 17 січня 2024 року близько 21 год, перебуваючи в приміщенні гуртожитку, що по вул. Торговиця, 3 у м. Тернопіль, а саме на коридорі загального користування третього поверху, з хуліганських мотивів, з метою порушенням громадського порядку, виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_3 , висловлювала образи, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-письмову заяву ОСОБА_3 від 18 січня 2024 року, згідно з якою остання повідомила, що просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , яка проживає разом з нею в гуртожитку в кімнаті за №33, оскільки остання ображає її та виражається в її сторону нецензурною лайкою;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 20 лютого 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що вона проживає в гуртожитку по АДРЕСА_4 . У сусідній кімнаті проживають ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_5 та внук Ярослав. 17 січня 2024 року близько 21 год вона перебувала у своїй кімнаті та почула, що в коридорі відбувається шум. Вийшовши, вона побачила ОСОБА_1 , яка конфліктувала з дівчатами. В її адресу ОСОБА_1 почала висловлюватись нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та образливо чіплятися до неї;

-письмові пояснення ОСОБА_4 від 20 лютого 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що проживає в гуртожитку. У сусідній кімнаті №33 проживає ОСОБА_1 17 січня 2024 року близько 21 год між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 , висловлювалась в сторону ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

Інші докази в матеріалах справи відсутні

В ході розгляду справи судом, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 17 січня 2024 року вона перебувала в кімнаті гуртожитку, що по АДРЕСА_3 . Згодом вона почула, що на коридорі виник конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останні висловлювались в сторону один одного нецензурною лайкою. На коридор вона не виходила, особисто ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та конфлікт між ними не бачила.

ОСОБА_1 пояснила, що безпідставно не виражалась нецензурною лайкою у сторону ОСОБА_3 , громадського порядку та спокою не порушувала, наміру принизити чи образити ОСОБА_3 у неї не було. Зазначила, що 17 січня 2024 року близько 21 год у загальному коридорі гуртожитку між нею та дівчатами з кімнати №35 виник конфлікт щодо умов проживання, дотримання порядку та правил гігієни. Згодом на коридор вийшла ОСОБА_3 , яка перша почала ображати її та висловлюватись в її сторону нецензурними словами.

Присутня в судовому засідання потерпіла ОСОБА_3 підтвердила, що саме вона перша висловилась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1 . Зазначила, що на даний час конфлікт вичерпано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлено, що у них відсутні беззаперечні, належні та достатні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушила громадський порядок і спокій інших громадян, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони дрібного хуліганства.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_4 , оскільки остання, надаючи пояснення як свідок безпосередньо у суді, підтвердила, що перебувала у кімнаті та не була очевидцем подій, які мале місце 17 січня 2024 року близько 21 год.

В матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_3 від 18 січня 2024 року, однак остання жодним чином не стосується обставин події, яка мала місце 17 січня 2024 року.

Таким чином, пояснення допитаних у судовому засіданні осіб та наявні матеріали справи, не дають суду беззаперечних підстав вважати, що ОСОБА_6 17 січня 2024 року вчинила дії, спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів.

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Судом не встановлено доказів про хуліганський мотив поведінки, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема не конкретизовано в чому саме полягало безпідставне чіпляння та вираження нецензурними словами відносно громадянки ОСОБА_3 у коридорі гуртожитку.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах не містяться відомості про те, що ОСОБА_1 мала намір проявити неповагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, які були б спрямовані на порушення громадського порядку, що вказує на відсутність у неї хуліганського мотиву.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею дрібного хуліганства, тобто погрозах та нецензурної лайки в громадських місцях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 173 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька