Справа № 450/3554/23 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/811/534/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Коцана Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коцана Руслана Мар`яновича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 14.07.2023 року о 16 год. 25 хв. в с. Сокільники, вул. С. Стрільців, 28 гр. ОСОБА_1 керував т/з ЛендРоверд.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у медичному закладі, що підтверджується висновком лікаря № 001542 та зафіксовано на боді камеру 1163 та 1171. Від керування т/з відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Коцан Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року, скасувати її та прийняти нову постанову якою направити на доопрацювання матеріали адміністративної справи СРПП ВП3 ПРУП2 ГУ НП у Львівській області для належного їх оформлення.

В обґрунтування пропуску строку покликається на те, що ОСОБА_1 ще не отримував оскаржувану постанову, а лише 19.02.2024 року дізнався про неї із ЄДРСР. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, про те що правопорушнику було надіслано постанову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом прийнято незаконне рішення, оскільки, воно не відповідає нормам процесуального права.

Звертає увагу на те, що поліцейським невірно кваліфіковано правопорушення, так як, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2023 року по справі №442/2009/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дана постанова набрала законної сили 03 липня 2023. Однак, 14 липня 2023 року поліцейським було складеного протокол серії ААД №016796 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол було направлено на розгляд в Пустомитівський районний суд Львівської області. Оскільки, з моменту набрання законної сили постанова № 442/2009/23 не пройшло строку в один рік, то поліцейським необхідно було скласти протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Зауважує, що з матеріалів справи не вбачається факту керування транспортним засобом; свідків при нібито відмові від огляду на стан сп`яніння були відсутні; відеозапис є неповним та не містить всіх обставин; постанову ухвалено без участі правопорушника, який знаходився на лікуванні та надав суду відповідні довідки та клопотання про відкладення справи.

Окрім того зазначає, що ОСОБА_1 в жодному разі не відмовлявся від огляду, пояснив, що не проти був здати біологічний матеріал на аналіз, натомість, зазначив, що тест «Снайпер 75», яким лікар хотів провести попередній аналіз, дає значну похибку, а тому просив працівників медичного закладу взяти у нього слину або кров, на що йому було відмовлено неодноразово.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Адвокат Коцан Р.М. не заперечив про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржене рішення, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 016796 від 14.07.2023 року;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів;

- висновком №001542 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився в медичному закладі від проведення огляду;

-відеозаписом долученим до матеріалів справи на цифровому носії інформації.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до розділу 3 Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З переглянутого в апеляційній інстанції відеозапису, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі. В подальшому в медичній установі ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду.

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в закладі охорони здоров`я, зазначав, що не довіряє тесту «Снайпер», тому хотів пройти огляд на стан сп`яніння саме за допомогою дослідження крові чи слини. Однак, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише він визначає порядок та методику проведення дослідження, а не особа, яка проходить огляд. Тому, останній зобов`язаний був пройти огляд у запропонований лікарем спосіб.

Окрім того, пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.07.2023 року №001542 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Щодо доводів апелянта, що відсутні свідки відмови водія від огляду на стан наркотичного сп`яніння, то такі є безпідставними з огляду на те, що присутність свідків згідно положень ст. 266 КУпАП є обов`язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, які в даному випадку були застосовані.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, то апеляційний суд вважає такі необґрунтованими. З відеозапису слідує, що весь час працівники поліції звертались до ОСОБА_1 саме як до водія вказаного автомобіля, але жодних зауважень чи заперечень щодо керування ним транспортним засобом останній не висловлював.

Щодо доводів апеляційної скарги, що дії ОСОБА_1 мали бути кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП., то такі є підставними, однак жодним чином не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, суд виходить з того, що дана обставина не погіршує становище ОСОБА_1 , оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено більш м`яке адміністративне стягнення, ніж санкцією ч.2 вказаної статті.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції та скерування матеріалів справи про адміністративне правопорушення до СРПП ВП3 ПРУП 2 ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити захиснику ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Коцана Руслана Мар`яновича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк