Справа № 758/6694/23 Головуючий в суді І інстанції Ікорська Є.С.
Провадження № 33/824/2020/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого керівником ТОВ «ПАНАМАКС ОІЛ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 472 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 472 МК України, та накладено штраф у розмірі 100 відсотків товару у розмірі 1 215 970 гривні 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 16 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови суду він не отримував, оскільки перебуває за межами України з 11 березня 2022 року, що підтверджується відомостями паспорту громадянина України та посвідкою на проживання у Великобританії.

Вказував, що в матеріалах справи наявні докази вручення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_2 проте, такий документ не є доказом вручення йому оскаржуваної постанови, оскільки відсутня норма, яка б дозволяла замінити вручення постанови особі, щодо якої її винесено, врученням постанови її захиснику.

Зазначав, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції не мав статусу його захисника, оскільки останній не надавав до матеріалів справи в суді першої інстанції витяг з договору, в якому зазначалися б повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Отже, у суду першої інстанції не було підстав вручати копію постанови ОСОБА_2 .

При розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року просив врахувати також: розмір застосованого стягнення (понад 1,2 млн. грн), який для нього є надто істотним; відсутність вручення йому жодного документу у цій справі (внаслідок його перебування за кордоном); формальні причини повернення апеляційної скарги його захисника; істотність наведених у апеляційній скарзі аргументів щодо незаконності оскаржуваної постанови.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 19 вересня 2023 року, а тому відповідно до приписів ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження вказаної постанови розпочався 19 вересня 2023 року та закінчився 29 вересня 2023 року.

29 вересня 2023 року адвокат Ковальчук В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргуна постанову Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року вказана апеляційна скарга була повернута, у зв`язку тим, що адвокатом Ковальчук В.Л. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

24 листопада 2024 року адвокат Ковальчук В.Л. в інтересах ОСОБА_1 повторно подала апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року. Постановою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2024 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук В. Л. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року - відмовлено.Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року.

На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказував на те, що строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року пропущений з поважних причин, оскільки постанова винесена у його відсутність; копію постанови він отримав лише 9 лютого 2024 року; ОСОБА_2 в суді першої інстанції не мав статусу його захисника, оскільки останній не надав до матеріалів справи в суді першої інстанції витяг з договору;

Вказані ОСОБА_1 обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Про розгляд справи на 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою знаходження ТОВ «ПАНАМАКС ОІЛ»: Львівська область, Золочівський район, с. Заболотці, вул. Шевченка, 12, в судове засідання не з`явився.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він не знав про ухвалення постанови суду від 19 вересня 2023 року апеляційний суд оцінює критично, оскільки він та його захисник були повідомленні про дату та час судового засідання.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову від 19 вересня 2023 року надіслано для оприлюднення 20 вересня 2023 року, зареєстровано 21вересня 2023 року та забезпечено надання загального доступу 21 вересня 2023 року.

Копію постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року було вручено захиснику ОСОБА_1 - Головатюку В. О. 21 вересня 2023 року, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 129).

При цьому, подаючи 16 лютого 2024 року апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, ОСОБА_1 , вказував на те, що про винесення постанови він дізнався 9 лютого 2024.

Оскільки представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, а відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 , починаючи з 21 вересня 2023 року знав про наявність оскаржуваної постанови та за умови його зацікавленості міг оскаржити постанову суду першої інстанції протягом розумного строку.

Відтак, посилання ОСОБА_1 на те, що копію постанови він отримав лише 9 лютого 2024 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями ст.294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 11 березня 2022 року він перебуває за межами України, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки він не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в межах строків, визначених ч.2 ст.294 КУпАП, засобами поштового або електронного зв`язку.

При цьому, ОСОБА_1 скористався правом на подачу апеляційної скарги через свого представника.

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року апелянтом надано не було, а тому наведені апелянтом причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищезазначене, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому в поновленні строку на оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року відмовити.

Апеляційну ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року повернути особі, яка її подала, як таку що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана