Справа № 566/1099/23
номер провадження 3-зв/558/5/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року селище Демидівка

Рівненської області

Суддя Демидівського районного суду Рівненської області Мельник Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Демидівського районного суду Рівненської області Феха Таміли Степанівни у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

04.04.2024 року на розгляд судді Демидівського районного суду Рівненської області Мельника Д.В. надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 у розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй заяві ОСОБА_1 , як на підставу відводу, посилається на те, що він у період з 13.04.2017 року по 11.03.2020 рік перебував на посаді начальника юридичного відділу аппарату виконавчого комітету Млинівської селищної ради Рівненської області. В коло його повноважень входило правниче забезпечення діяльності ради.

Рішенням Млинівської селищної ради №28 від 16.01.2017 року на посаду заступника голови вищевказаної ради з питань діяльності її виконавчих органів було призначено ОСОБА_3 , який є повнорідним братом у першому ступені споріднення судді ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вказує, що протягом майже трьох років у нього з ОСОБА_3 відбувалися ділові та неформальні зустрічі та спілкування як в розумінні безпосереднього підпорядкування так і в контексті буденного щоденного спілкування у колективі. Поза роботою між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були та залишаються людські стосунки та спілкування.

ОСОБА_1 вважає, що з метою запобігання сумнівів у безсторонності та неупередженості судді Феха Т.С. вищевказана справа не повинна розглядатися під її головуванням.

На розгляд заяви про відвід судді 09.04.2024 року ОСОБА_1 не з`явився. На адресу суду ним скеровано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суддя Феха Т.С. направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних матеріалів.

Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Феха Т.С. не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до загальних норм теорії права, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення, зокрема у рішення у справах «Надточій проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» та «Лутц проти Німеччини», справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Так як чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку відводу суддів у справах про адміністративні правопорушення, за аналогією закону необхідно керуватися нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Норми ст.81 КПК України вказують, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Так, згідно ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Аналізуючи викладені в заяві про відвід судді Феха Т.С. обставини на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням кримінального процесуального законодавства, суд вважає, що в заяві ОСОБА_1 не зазначено підстав, передбачених ст. 75 КПК України. Підтверджений документально сам факт трудової діяльності ОСОБА_1 та брата головуючої у справі судді в одній державній установі в минулому не може бути підставою для її відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим, слід зазначити, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, пункт 49; «Fey v. Austria«, заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява № 33958/96, пункти 42 - 43, «Pullar v. United Kingdom», заява № 22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно із наступними критеріями.

Так, «об`єктивний критерій» передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

«Суб`єктивний критерій» вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у поданій заяві не наведено законних та обгрунтованих підстав для відводу судді Феха Т.С. Крім того, у відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КПК України судом не встановлено інших обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді Феха Т.С. при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 221, 246, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 75, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Демидівського районного суду Рівненської області Феха Таміли Степанівни у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК