ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/337/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Негробова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Войчак О.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки м. Харкова,

на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В постанові зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, серія: ААБ № 301008 від 24.09.2021 року, 24.09.2021 року о 7 год. 48 хв. в м. Харкові, керувала автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дерев`янко, 8, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21112, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Поряд з цим, закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Войчак О.О. просив судову постанову скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи. Зазначав, що ОСОБА_1 виконала всі вимоги ПДР перед здійсненням маневру розвороту. Вважав, що водій автомобіля ВАЗ порушив швидкісний режим, внаслідок чого сталася ДТП. Вказував на те, що була призначена експертиза, яка не була проведена, а також у зв`язку з початком бойових дій ОСОБА_1 не змогла надати свій автомобіль експерту. Також вважав, що в матеріалах справи не міститься будь-яких фактичних відомостей на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Поряд з цим захисник просив поновити йому пропущений процесуальний строк оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року посилаючись на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймала, а з оскаржуваною постановою ознайомилась лише 18 грудня 2023 року безпосередньо в суді першої інстанції. Зазначав, що ОСОБА_1 з початку бойових дій була вимушена виїхати з м. Харкова до Полтавської області, а тому не мала можливості з`явитись до суду першої інстанції раніше у часі для ознайомлення зі справою та для отримання копії постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Войчак О.О. в інтересах ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, суд послався на те, що з дня вчинення правопорушення і до дня розгляду справи минуло більш ніж три місяці.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зокрема, відповідно до положень ч.2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, подія ДТП за участю ОСОБА_1 відбулась 24.09.2021 року.

Судом першої інстанції провадження у цій справі закрито 26 липня 2022 року, що поза розумним сумнівом свідчить про обґрунтованість закриття судом першої інстанції провадження у цій справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, наявність складу адміністративного правопорушення в її діях підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1) ОСОБА_1 24.09.2021 керуючи автомобілем при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 21112, який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з відомостями цього протоколу, про що свідчать її власноручні підписи у цьому протоколі.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для проведення службової перевірки щодо дій під час складення протоколу, не звертався до суду в порядку КАС України, а також не звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 та її захисник не скористалися таким правом, як оскарження дій працівників поліції під час складення ними матеріалів ДТП та складення стосовно ОСОБА_1 адміністративного протоколу, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції є необґрунтованими.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та її захисника щодо дій працівників поліції під час складення ними стосовно ОСОБА_2 протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Твердження апелянта про те, що відомості, які зафіксовані в схемі місця ДТП не відповідають дійсності є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 була присутня під час її складення та беззаперечно підписала цю схему. В своїх первинних письмових поясненнях ОСОБА_1 не зазначала будь-яких порушень з боку працівників поліції, в тому числі, у зафіксованих відомостях в схемі ДТП, а тому, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції такі твердження сторони захисту суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту та ставиться до них критично.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначала, що вона дійсно здійснювала маневр розвороту на ділянці дороги, яка зафіксована в протоколі та в схемі місця ДТП.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що здійснювала розворот ліворуч з крайньої правої смуги руху. При цьому вона перетнула дві смуги руху в її попутному напрямку та на розмежувальній полосі, тобто майже посередині проїжджої частини, відбулось зіткнення.

Отже такі пояснення ОСОБА_1 підтверджують відомості, які зафіксовані в протоколі щодо здійснення ОСОБА_1 зміни напрямку руху.

Поряд з цим, в матеріалах справи містяться відеозаписи відеореєстраторів, які були встановлені в автомобілі ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 , на яких зафільмована подія цієї ДТП за їх участю.

З відеозапису відеореєстратора, який був встановлений в автомобілі ОСОБА_1 вбачається, що її автомобіль рухався по вул. Дерев`янко в м. Харкові та зупинився біля узбіччя проїжджої частини. Через деякий час ОСОБА_1 знов почала рух після чого почала виконувати маневр перестроювання ліворуч у смугу руху попутного напрямку. Перестроївшись у цю смугу руху, ОСОБА_1 проїхала не вилику відстань та зупинилась і пропустила автомобіль, який рухався ліворуч від неї у попутному з нею напрямку. Після цього вона почала маневр розвороту на попутну смугу руху пересікаючи смугу руху в попутному напрямку і під час виконання цього маневру відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ.

З відомостей відеозапису відеореєстратора, який був зафіксований в автомобілі ОСОБА_3 вбачається, що він також рухався по вул. Дерев`янко в м. Харкові в попутному напрямку з ОСОБА_1 . Рухаючись у правій смузі проїжджої частини перед ним в його смузі руху рухалася на невеликій швидкості автомобіль «Шкода» під керуванням ОСОБА_1 Автомобіль під керуванням ОСОБА_3 заздалегідь почав перестроюватись у ліву смугу руху, виконуючи випередження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

З цього відеозапису, поза розумним сумнівом, вбачається, що під час коли автомобіль під керуванням ОСОБА_3 перестроївся у крайню ліву смугу руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ще перебував у правій смузі руху.

Такі відомості відеозапису поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість побачити у дзеркало заднього виду автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та перед початком здійснення маневру розвороту, повинна була його пропустити, чого вона не зробила.

Належить врахувати, що ані ОСОБА_1 , ані її захисник не звертались до суду апеляційної інстанції з будь-якими клопотаннями, в тому числі з клопотанням про призначення будь-якої судової експертизи. Враховуючи це апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень сторони захисту про необґрунтоване не проведення призначеної раніше судової експертизи. Однак учасники ДТП для проведення експертного дослідження не надали для огляду експерту свої автомобілі, а саме «Шкода» та «ВАЗ». Поряд з цим в матеріалах справи містяться достатня кількість відомостей для визначення винуватості особи, яка притягається до відповідальності без призначення експертного дослідження.

Враховуючи такі відомості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 10.1 ПДР України.

Належить також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України та закрито провадження у справі у зв1зку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Войчак О.О. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков