490/1228/24 від27.03.2024
н/п 3/490/1287/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла Головного управління ДПС у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , головного бухгалтера ТОВ «СП УКРСОЯ» (),

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1631 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №76 від 12 лютого 2024 року, при проведенні документальної виїзної перевірки ТОВ «СП УКРСОЯ» (код ) за податковою адресою: вул.Чкалова, буд.20/5, м.Миколаїв, встановлено, що головний бухгалтер ТОВ «СП УКРСОЯ» ОСОБА_1 , здійснилаведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме:

- п. 188.1 ст. 188, п.189.1 ст. 189, абз. г) п. 198.5. ст. 198, п.200.1, ст.200 абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від?ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 57602 грн, а саме: занижено податкове зобов?язання на обсяг постачання 287958,57 грн, крім того ПДВ 57591,71 грн (занижено базу оподаткування лушпиння (лузги) соняшникового у кількості 260,185 т (з них, відсутня інформація щодо відображення в бухгалтерському обліку реалізації контрагентам - постачальникам чи використання лушпиння (лузги) соняшникового в кількості 63,485 т в господарській діяльності ТОВ «СП УКРСОЯ») за результатами переробки давальницької сировини та ТОВ «СП УКРСОЯ» не відображає в податковій декларації з податку на додану вартість від 18.12.2023 вх. №, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов?язань з податку на додану вартість у зв?язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 11.01.2024 вх. № суму ПДВ по зареєстрованій податковій накладній від 08.11.2023 №547 на загальний обсяг 50 грн, у т.ч. ПДВ 10 грн, яка виписана на адресу ТОВ "АПК " ЄВГРОЙЛ " ();

- абз. г) п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних за листопад 2023 року на обсяг постачання 287958,57 грн, крім того ПДВ 57591,71 гривень, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.1631 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків

З протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2024 року №76 вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «СП УКРСОЯ», здійснював ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, чим порушив: п. 188.1 ст. 188, п.189.1 ст. 189, абз. г) п. 198.5. ст. 198, п.200.1, ст.200 абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від?ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 57602 грн, а саме: занижено податкове зобов?язання на обсяг постачання 287958,57 грн, крім того ПДВ 57591,71 грн (занижено базу оподаткування лушпиння (лузги) соняшникового у кількості 260,185 т (з них, відсутня інформація щодо відображення в бухгалтерському обліку реалізації контрагентам - постачальникам чи використання лушпиння (лузги) соняшникового в кількості 63,485 т в господарській діяльності ТОВ «СП УКРСОЯ») за результатами переробки давальницької сировини та ТОВ «СП УКРСОЯ» не відображає в податковій декларації з податку на додану вартість від 18.12.2023 вх. №, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов?язань з податку на додану вартість у зв?язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 11.01.2024 вх. № суму ПДВ по зареєстрованій податковій накладній від 08.11.2023 №547 на загальний обсяг 50 грн, у т.ч. ПДВ 10 грн, яка виписана на адресу ТОВ "АПК " ЄВГРОЙЛ " (); абз. г) п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних за листопад 2023 року на обсяг постачання 287958,57 грн, крім того ПДВ 57591,71 гривень, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.1631 КУпАП.

Однак, враховуючи те, що вказане правопорушення не є триваючим, точний час вчинення адміністративного правопорушення в протоколі не вказаний (за листопад 2023 року), а лише зазначено про виявлення завищення суму від?ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду; заниження податкового зобов?язання, відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних за листопад 2023 року.

Протокол був складений лише 12 лютого 2024 року.

Матеріали справи надійшли на розгляд суду 20 лютого 2024 року, тобто поза межами 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, яке повинно рахуватися з моменту вчинення адміністративного правопорушення, та яке в даному випадку неконкретизоване.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права «триваючими» визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №158/286/17.

Адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.163-1 КУпАП за своєю правовою природою не є триваючими, оскільки вважаються вчиненими з моменту порушення порядку ведення податкового обліку.

Крім того, суд звертає увагу, що на сьогодні не існує єдиної судової позиції з приводу того, чи потрібно визнавати винною особу у вчиненні адміністративного правопорушення у разі закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Наприклад, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р. визначено, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Водночас розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного та повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, та лише після цього закриває провадження у справі.

У подальшому 07.11.2017 року Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України (далі НКР при ВАСУ) на відміну від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняла Висновок «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності». У Висновку зазначено, що п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Окрім того, логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів це єдина необхідна підстава для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття двох таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, НКР при ВАСУ зроблено висновок, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Згідно роз`яснень наданих Верховним судом в постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Як зазначив Верховний суд, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, Верховний суд прийшов до висновку, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

При цьому, ВП ВС в Постанові від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) розглянула питання тлумачення змісту ч.2 ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). ВП ВС зауважила, що раніше застосований підхід не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця, і відступила від правового висновку.

Так зазначила, що друге речення ч.2 ст.49 КК України не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватися після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання ч.2 ст.49 КК України зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання як саме розглядати наведені в третьому реченні загальні строки: 1)як такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у ч.1 ст.49 КК України диференційованих строків у всіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду й наступного з`явлення її із зізнанням чи затримання; 2)як альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

З урахуванням вищезазначеного на даний час немає сформованої правової позиції Верховного Суду (Великої Палати чи Касаційного адміністративного суду), про необхідність суду визнання винуватим або без встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявність вищевказаної юридичної невизначеності, суддя звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону»; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суддя керується принципом застосування до винної особи найбільш сприятливого закону, у зв`язку з чим провадження в цій справі слід закрити без підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.1631 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Л. Лященко