Справа № 569/5078/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0023424, 05 березня 2024 року в м. Рівне по вул. В. Червонія, 16 гр. ОСОБА_1 , здійснив провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автомобілем Dacia Lodgi, р.н. НОМЕР_2 без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, вказавши на те, що того дня на прохання своєї знайомої ОСОБА_2 , підвозив її додому, оскільки міський транспорт вже не працював та ніяких грошових коштів від неї він не отримував. З огляду на те, що його машина була обклеєна рекламою служби таксі, Інспектором було затребувано від нього не лише документ на авто та посвідчення водія, але й ліцензію на право перевезення пасажирів тобто таксування. На, що у відповідь пояснив, що Він не є підприємцем, ліцензії такої не має і не таксує.

Також повідомив, що доволі тривалий час є безробітним, перебуває у пошуках роботи, якогось заробітку на прожиття. І за рекомендацією свого товариша, який вже давно працює своєю машиною у службі радіо-таксі, вирішив і собі спробувати, оскільки має легковий автомобіль. Ну і для початку обклеїв машину рекламним банером служби таксі з якою мав намір розпочати співпрацювати по завершенню оформлення всіх необхідних дозвільних документів для цього. Щодо пасажира, яка перебувала в той момент в салоні авто, неодноразово наголошував, що це не клієнт, а його знайома, і Він просто її підвозить додому.

Будь-які пояснення від нього інспектор при складанні протоколу в протоколі не зазначив, слухати не хотів, тому від отримання протоколу Він відмовився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Петришин А. під час розгляду адміністративного протоколу просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав викладених у його письмових поясненнях.

Допитана судом свідок ОСОБА_3 пояснила, що 5 березня 2024 року, у вечері, гостювала у своєї подруги, яка мешкає в будинку АДРЕСА_2 . Гостини затягнулися допізна, міський транспорт вже не курсував. Знаючи, що неподалік мешкає її хороший знайомий ОСОБА_4 який має автомобіль, зателефонувала йому та попросила, - чи з міг би Він завести її додому на Волинську Дивізію, оскільки вже була доволі пізня година. Він не відмовився та відвіз її додому, за що йому дуже вдячна. По дорозі до дому, його автомобіль зупинили. Як повідомив ОСОБА_5 , це був інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області. В цей час, вона сиділа на пасажирському сидіння з права від водія в автомобілі ОСОБА_5 . Чула як Він говорив для інспектора, що не таксує, підвозить додому свою знайому на її прохання. Будь-яких питання до неї, як до пасажира (свідка), від інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області не було. Як тільки було повернуто документи на авто, ОСОБА_5 відвіз її додому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши їх в сукупності з іншими доказами, суд приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною першою ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

В протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч.1ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст. 24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати вказаного суб`єкта за ч.1 ст.164 КУпАП, якщо він не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст. 265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Всупереч наведених норм, у протоколі від 05 березня 2024 року №0023424, який складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП, усі вищевказані обставини не відображені, а також матеріали справи не містять пояснення свідків зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні пояснення особи чи осіб яким нібито надавалася послуга таксі (перевезення пасажирів), чи проведена, або буде здійснена по факту надання, оплата за таку послугу і чи було замовлення такої послуги.

Не надано жодних доказів систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, які суду надано не було.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Загальними принципами судочинства встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вбачає відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме об`єктивної сторони, оскільки господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що необхідно закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.164, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя