ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/358/24Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 33/817/278/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Цимбалюка В.В. на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 08.02.2024 року о 00 год. 51 хв. в м. Зборів по вул. Б. Хмельницького, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив 8.9.б Правил дорожнього руху України.

Крім цього, водій ОСОБА_1 08 лютого 2024 року о 00 год 51хв в м. Зборів, по вул. Б.Хмельницького, Тернопільського району Тернопільської області, керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоанолізатора DRAGER Alcotest 6810 категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Цимбалюк В.В. вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 о 00:50 год. 08.02.2024, працівниками поліції не надано і в матеріалах справи вони відсутні.

На підтвердження даного доводу захисник вказує, що з наявних в матеріалах відеозаписів можна встановити, що ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що він цим автомобілем не їхав і не керував, а тому відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу суду, що працівниками поліції порушено вимоги ч.4 ст.256 КУпАП, оскільки не роз`яснено повністю ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 також відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Просить скасувати постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Цимбалюк В.Г. та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак апелянт повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, ОСОБА_1 08 лютого 2024 року о 00 год 51хв в м. Зборів, по вул. Б.Хмельницького, Тернопільського району Тернопільської області, керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора DRAGER Alcotest 6810 категорично відмовився, не виконав вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього та червоного кольору та гучномовця.

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції.

Вказаним відеозаписом зафіксовано, що водій транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не виконав вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього та червоного кольору та гучномовця, та продовжив рух, незважаючи на те, що патрульний автомобіль рухався за ним з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів.

При цьому, матеріалами відеофіксації підтверджується, що працівниками поліції, був зупинений автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , з якого вибіг водій ОСОБА_1 і намагався забігти в під`їзд будинку, однак, працівники поліції наздогнали водія, після чого щодо останнього оформлено матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності; йому роз`яснено причину зупинки; зазначено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння; запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після зупинки транспортного засобу у дворі будинку, не зазначав про іншу особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом, про що він стверджує в суді апеляційної інстанції.

При цьому, працівниками поліції жодної іншої особи на місці зупинки не встановлено, що підтверджується матеріалами відеофіксації і у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про такого свідка відсутні.

Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.

Крім цього, з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 в процесі спілкування з працівниками поліції, відчинив водійська дверцята автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , та вимкнув світло фар, що додатково підтверджує його причетність до здійснення керування даним транспортним засобом (відеофайл: 00000__0002А_х264; дата:2024/02/08; час 01:10:25).

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, що ОСОБА_1 не виконав, а тому доводи апеляційної скарги в частині не вчинення останнім вказаного адміністративного правопорушення є непереконливі.

Так, із відеозаписів вбачається, що працівниками поліції здійснювалося переслідування транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , будучи водієм якого, ОСОБА_1 , не виконав неодноразову вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу поданих за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та гучномовця.

Доводи захисника про невідповідність постанови суду вимогам чинного законодавства України, вважаю необґрунтованими, оскільки факт порушення ним правил дорожнього руху, про невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, доведена належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Цимбалюка В.Г. залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя