П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2024

Справа № 522/226/24

Провадження №3/522/187/24

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянула матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає: АДРЕСА_1

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД № 731378 від 18.12.2023 «18.12.2023 о 23.23 год. в м. Одесі, пров. Ванний, 5Г, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ZEEKR 001, НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» 7510 ARLM-0437, результат позитивний 0,64 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 вину заперечує. Зазначає, що він не керував транспортним засобом у вказаний час, авідеозапис не містить відеопідтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом; зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки жодних порушень правил дорожнього руху водій не вчинив; з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права; оскільки строк дії свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатор Drager Alcotest 6810 вичерпаний 10.02.2015, то експлуатація газоаналізатора Drager Alcotest 6810 можлива тільки до 10.02.2020, а згідно чеку з приладу Drager Alcotest / Відомостей про операції «сервісне технічне обслуговування», «градуювання», «повірка», дата здійснення останньої операції становить: 13.06.2023, але огляд ОСОБА_1 проводився 28.12.2023, тобто після спливу 6 місяців, що є порушення експлуатації приладу; в порушення вимог інструкції по експлуатації аналізатора Drager Alcotest Інспектор, перед проходженням тесту ОСОБА_1 , новий одноразовий мундштук, який мав би бути розпакований та встановлений на прилад у присутності ОСОБА_1 безпосередньо перед проходженням тестування, на прилад не встановив. Крім того, Протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в ньому не представлені повні відомості про особу правопорушника; не відібрані пояснення у ОСОБА_1 ; йому не було вручено другий примірник протоколу; не вказаний документ, що підтверджує особистість понятих; не вказані свідки інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення; не викладені мотиви невизнання ОСОБА_1 провини в вчинення інкримінованого правопорушення; місце складання зазначеного протоколу не конкретизовано, а тільки зазначено, що він складений у м.Одесі (відсутні дані про конкретне місце складання даного протоколу); не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення (в матеріалах справи є їх пояснення); зазначений протокол не підписаний свідками (їх наявність підтверджується поясненнями).

Згідно з п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге перебувати під час керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74 (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортних средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, знаходження навіть в транспортному засобі, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Однак, з відеозаписів доданих до матеріалів справи ПВР 1445(16), 473678, 474540, не вбачається того, що за кермом автомобіля під час його руху перебував ОСОБА_1 , оскільки зафіксовано лише перебування останнього в автомобілі, коли той не знаходився в стані руху.

Тобто, належних доказів того, що у зазначену в протоколі дату та час ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, суду не надано, а сам ОСОБА_1 цей факт заперечує.

Також, пунктами 1-9 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначеного вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні.

Частиною 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.

Однак, з відеозаписів доданих до матеріалів справи ПВР 1445(16), 473678, 474540, вбачається, що зупинка працівником поліції транспортного засобуZEEKR 001, номерний знак НОМЕР_1 , відбулась без інформування поліцейським водія щодо конкретної причини зупинення транспортного засобу з підстав, визначених у статті 35 Закону України "Про Національну поліцію". До матеріалів справи також працівниками поліції не долучено протоколу або постанови про вчинення ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення у сфері ПДР, в якому було б відображено причину зупинки вказаного транспортного засобу. Посилання працівників поліції на те, що зупинка обумовлена режимом воєнного стану, не скасовує обов`язок, передбаченийстатті 35 Закону України "Про Національну поліцію", до того ж будь-якого роз`яснення щодо порушення ОСОБА_1 режиму воєнного стану поліцейськими також не надано та на відеозапис не зафіксовано.

Із врахуванням того, що суду не доведено те, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України, то у поліцейських були відсутні підстави для застосування до нього відповідних санкції, в тому числі і проведення огляду на стан сп`яніння.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а.

У даній справі судом встановлено порушення поліцейськими вимог закону України «Про національну поліцію» під час зупинки ZEEKR 001, номерний знак НОМЕР_1 , що тягне за собою неправомірність подальших дій поліцейських, зокрема, складення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Також, належні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, порушення ОСОБА_1 зазначеної норми ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується належними доказами.

Обставини порушення правил залучення свідків, наявності недоліків протоколу про адміністративні правопорушення, як і обставини недійсності приладу «Drager» судом не оцінюються, оскільки в даному випадку суду не доведено наявності у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст. 130 КУпАП.

До того ж, посилання ОСОБА_1 на невідповідність встановленим вимогам приладу «Драгер» 7510 ARLM-0437 суд не бере до уваги оскільки, заперечення стосуються вимог до приладу «Драгер» 6810, який в даному випадку не застосовувався.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і відповідно до ст. 247 КУпАП є підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 130, 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду.

Суддя Ярема Х.С.