ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1004/24 Справа № 192/2561/23 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фельського С.Л. на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

представника адвоката Фельського С.Л.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 18 грудня 2023 року о 08 год. 50 хвилин на 440 км а/д Н-08 ОСОБА_1 керував автомобілем Хюндай н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на факт вживання алкогольних речовин на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» або у встановленому порядку (лікарня) категорично відмовився в присутності двох свідків. Водія відсторонено від керування. Проводилась фіксація на бодікамеру № 428. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку вказує, що 01.02.2024 року ним подана апеляційна скарга, яка була повернена апеляційним судом. Вважає, що ОСОБА_1 має право на поновлення строку, оскільки первинна апеляція подана у встановлений законом строк.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що в протоколі неможливо розібрати у чому саме обвинувачується водій.

Вказує, що до матеріалів справи не долучений жодний доказ, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вважає, що з наданого відеозапису неможливо підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та встановити факт ознайомлення водія з його правами, огляд водія на наявність ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення водія про порядок проходження огляду на місці чи в закладі охорони здоров`я, роз`яснення щодо відповідальності за інкриміноване правопорушення. Час здійснення відеофіксації з нагрудної камери не узгоджується з відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та направленням на огляд. З відеозапису вбачається, що жодних ознак сп`яніння у водія не вбачається, мова чітка, координація не порушена. На думку адвоката відеозапис є недопустимим доказом.

Вислухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника, перевірив доводи клопотання про поновлення строку, та доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, вважаю їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Враховую наведення адвокатом обставин, які стали перешкодою для звернення його в передбачений законом строк з апеляційною скаргою, з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважаю необхідним поновити представнику ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді, і розглянути його апеляцію по суті.

Заслухавши учасників судового провадження, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляції адвоката, просили задовольнити її вимоги, перевірив її доводи, законність та обґрунтованість оскарженої постанови судді в межах апеляційної скарги, вважаю їх неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вказані вимоги дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 299667 від 18.12.2023 року, який відповідає положенням ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.12.2023 року, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, відмовився від проходження цих оглядів; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.12.2023 року, наданих поліцейському СРПП ВП № 9 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, відповідно до яких у їй присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер, так і в медичному закладі; рапортом працівника поліції, в якому послідовно викладені дії працівника поліції при виявленні та фіксації обставин адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; DVD-диском із відеозаписом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксований факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора та в медичній установі, підтвердження водієм вживання алкогольних напоїв напередодні та керування ним транспортним засобом.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а їх сукупність засвідчують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом, долученим до сформованого уповноваженою особою ВП № 9 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи представника про відсутність доказів підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, який ним підписаний особисто та факту керування транспортним засобом 18 грудня 2023 року не заперечував. Крім того, будь-які зауваження з цього приводу в протоколі відсутні. Слід зазначити, що зі змісту відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом марки Хюндай 18.12.2023 року, а навпаки підтвердила цей факт.

Ствердження адвоката про те, що з відеозапису не є зрозумілим коли і в якому місці ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не є достатньо обґрунтованим, оскільки останній чітко відповідав на питання працівника поліції саме щодо події, яка відбулась 18 грудня 2023 року. Отже, недоведеність керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються матеріалами даної справи.

Щодо відеозапису, на якому зафіксований факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора та в медичній установі, підтвердження водієм вживання алкогольних напоїв напередодні та керування ним транспортним засобом, то він є належним доказом у даній справі, обґрунтовано був покладений в основу оскарженої постанови, оскільки він в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом, на підставі якого, в тому числі, судом першої інстанції встановлена винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що інкримінований, який був оцінений з точки зору належності, достатності, допустимості та у взаємозв`язку з іншими доказами. А тому, підстави для висновку про те, що відеозапис є недопустимим доказом за доводами адвоката відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції станом на 14.02.2022 року) передбачає можливість проведення огляду з використанням технічних засобів відеозапису. В разі неможливості застосування таких засобів закон зобов`язує проведення такого огляду в присутності двох свідків. Матеріали справи містить не тільки диск, який підтверджує наявність відеозапису, а й пояснення двох свідків, які кожен окремо підтвердили, що саме ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду у встановленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер так і в медичному закладі, у зв`язку з чим дії поліцейських з приводу складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 повністю узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП.

В даному випадку через неможливість забезпечення проведення безперервного запису на бодікамеру поліцейськими та відповідно проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та встановлення ознак сп`яніння у виді різкого запаху алкоголю з порожнини рота та відмовою його від проходження огляду у встановленому порядку, на виконання ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд ОСОБА_1 проведений за участю двох свідків, власноручні підписи яких містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього. Крім того, про роз`яснення водію прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення, про що свідчить підпис правопорушника.

А тому, дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку, що і утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо зазначення представником про те, що час здійснення відеофіксації з нагрудної камери не узгоджується з відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та направленням водія на огляд, то судом першої інстанції ці розбіжності були усунуті. Вказані адвокатом розбіжності не є суттєвими та такими, що спростовують висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкриміновано.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачаю, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Фельському С.Л. строк на апеляційне оскарження постанови судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фельського С.Л., - залишити без задоволення.

Постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко