Справа №591/1177/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/37/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/1177/23 за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника ЛОПАТКІНА О. В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Лопаткіна О. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його захисник адвокат ЛОПАТКІН О. В. просять скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки порядок огляду був порушений, ОСОБА_4 не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та хотів пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції йому в цьому відмовили, при складанні протоколу не були залучені свідки, протокол складений з порушеннями.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2023 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_4 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 03.02.2023 о 23:18 в м. Суми, вул. Холодноярської бригади, 9, керував т/з Toyota Avensis н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу газоаналізатор алкотестер Drager та в медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Лопаткіна О. В., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 454234 від 03.02.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується відеозаписами з технічних засобів поліцейських, з яких убачається, що останніми зупинений т/з під керуванням водія ОСОБА_4 , якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявними у нього відповідними ознаками на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Оцінюючи наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також його достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_4 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_4 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 складений з дотриманням вимог ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Жодних істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не встановлено. При цьому не викликає сумнівів достовірність зазначених у протоколі відомостей, так як ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є необгрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що порядок огляду був порушений через те, що ОСОБА_4 не був згоден з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та хотів пройти огляд у медичному закладі, однак працівники поліції йому в цьому відмовили, то вони є безпідставними, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами, згідно яких ОСОБА_4 відмовився від проведення огляду як поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я, хоча йому неодноразово пропонувалося виконати вимоги п. 2.5 ПДР.

Відсутність свідків при відмові ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння не є порушенням фіксації цієї обставини, оскільки свідки залучаються тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису при відмові водія від проведення огляду.

Апеляційний суд вважає необгрунтованим клопотання захисника про зупинення провадження у справі через перебування ОСОБА_4 на військовій службі, оскільки нормами КУпАП напряму не врегульований порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення (ст. 268, 294 КУпАП), у тому числі і у зв`язку з мобілізацією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що така норма існує у КПК (ст. 335 КПК), згідно якої у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Вказане положення кримінального процесуального закону орієнтує суд на те, що перебування обвинуваченого на військовій службі за призовом під час мобілізації, унеможливлює проведення судового провадження щодо нього та вимагає зупинення такого провадження з метою максимально мобілізувати ресурси для надання збройної відсічі державі-агресору та забезпечити можливість проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації.

Однак, таке зупинення судових справ може створити загрозу реалізації однієї із засад судового провадження розумності строків. Ця засада має своєю метою встановити темпоральну межу невизначеності підозри й обвинувачення та гарантувати право насамперед особи, яка притягається до відповідальності, а також інших осіб, права та законні інтереси яких обмежуються під час провадження, від необґрунтованого і надмірного його затягування.

Вирішуючи питання конкуренції положень, які визначають процесуальну форму здійснення судового розгляду (до якої можна віднести також і положення про зупинення судового провадження) та положень щодо обов`язку суду забезпечити розумність строків судового розгляду, апеляційний суд виходить зі змістовної характеристики належної правової процедури.

Так, недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, п. 1 ст. 6 якої надає кожній особі право на розгляд справи упродовж розумного строку, яке має на меті забезпечити аби обвинувачений не залишався занадто довгий час під тягарем обвинувачення, обґрунтованість якого має бути доведена (рішення ЄСПЛ у справі «Вемхофф проти Німеччини», заява № 2122/64), тому зміст та форма провадження у справах про адміністративне правопорушення в умовах воєнного стану повинні відповідати основним (загальним) засадам судочинства, передбачених у Конституції України та у ЗУ «Про судоустрій і статус суду», що на переконання апеляційного суду дозволяє дійти висновку, що зупинення судового провадження можливе за наявності об`єктивних перешкод для його продовження, ураховуючи при цьому реальну можливість ОСОБА_4 брати участь в судових засіданнях, виходячи із роду військ, завдань, які виконує відповідний військовій підрозділ, його дислокації, посади тощо.

Посилання захисника на витяг із наказу про відрядження ОСОБА_4 для виконання певних завдань сил оборони України від 18.03.2024 не заслуговують на увагу, оскільки вона не свідчить про дійсну неможливість приймати участь в розгляді справи, в тому числі і за представництва його інтересів через захисника, або за допомогою відеоконференцзв`язку з власних технічних засобів тощо.

Таким чином, надані сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджені в судовому засіданні докази є достатніми у своїй сукупності та взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У той же час, при викладенні фактичних обставин справи в постанові суддею суду першої інстанції вказано про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності свідків, що не відповідає фактичним обставинам справи, але і на доведеність вини ОСОБА_4 не впливає, так як поліцейським дотримано процедуру фіксації порушення водієм п. 2.5 ПДР (застосування технічних засобів відеозапису).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне змінити постанову судді у зв`язку з порушенням норм процесуального права та виключити із мотивувальної частини рішення при описі обставин, установлених під час розгляду справи, посилання на те, що відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відбулася у присутності свідків, а в іншій частині постанову залишити без змін, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ЛОПАТКІНА О. В. задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2023 відносно ОСОБА_5 змінити у зв`язку з порушенням норм процесуального права та виключити із мотивувальної частини постанови при описі обставин, установлених під час розгляду справи, посилання судді суду першої інстанції на те, що відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відбулася у присутності свідків.

В іншій частині постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов