КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/19369/23

Суддя в суді першої інстанції: Дмитрук Н.Ю.

Провадження № 33/824/1279/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрито на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 47).

Не погодившись з вказаною постановою, 25 січня 2024 року потерпіла ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та без належного дослідження обставин справи судом першої інстанції. Вказувала, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не встановив наявності або відсутності вини особи, відносно якої складено протокол, що свідчить про неповне з`ясування всіх обставин справи. У постанові суду питання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишилось не вирішеним. Вважає, що неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджала розгляду справи та її клопотання про визнання ОСОБА_2 винним та притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення без участі обох сторін конфлікту у судовому засіданні. Крім того, судом порушено норми процесуального права, оскільки розгляд справи призначено поза межами строку накладення адміністративного стягнення

Звертала увагу, що для повного з`ясування обставин справи необхідно дослідити докази, що містяться у матеріалах справи. Вважає, що протокол, письмові пояснення ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_2 окремо та у сукупності дозволяють дійти висновку про встановлення факту насильницьких дій з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 . Приєднані до матеріалів справи відеозаписи, надані ОСОБА_1 є первинними доказами, які спростовують усі розумні сумніви. Вказаними доказами підтверджується, що 10 вересня 2023 року ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме вчинив умисні дії психологічного характеру, намагаючись вижити її з квартири, примусити утримувати житло повністю за власний рахунок та сплачувати усі комунальні платежі, обмежити її здатність спілкуватися з ним, чим цілеспрямовано та навмисно спричинив у неї стрес та відчуття страху, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю. Сукупність вказаних обставин свідчать про наявність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину правопорушника, а тому суд помилково закрив справу у зв`язку з закінченням строку розгляду без визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Особа, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 до апеляційного суду не прибув, поштове повідомлення ОСОБА_2 повернулось з відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою. Поряд з цим, ОСОБА_2 був сповіщений 09 лютого 2024 року про час та місце розгляду справи апеляційним судом 06 березня 2024 року, тобто завчасно, електронним повідомленням на зазначені ним засоби зв`язку із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення, про що у справі є докази (а.с. 60-66).

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зазначена справа не належить до визначеної процесуальним законом категорії справ, розгляд яких має відбуватись за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ст. 268 КУпАП).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 1-5).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925139 від 10 вересня 2023 року вбачається, що близько 16 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тітки ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, принижував честь та гідність, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 3).

До протоколу долучено рапорт працівника поліції від 10 вересня 2023 року, в якому вказано, що під час відпрацювання виклику було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 один відносно одного вчиняли домашнє насильство, тому відносно обох було складено протоколи за ст. 173-2 КУпАП (а.с. 4).

Також до протоколу долучено пояснення ОСОБА_1 , яка зазначала, що 10 вересня 2023 року близько 16 год. її племінник ОСОБА_2 прийшов до квартири, де він зареєстрований, але не проживає, і вона його запитала чи має він намір мирним шляхом вирішувати питання сплати комунальних платежів та компенсування витрат на ремонт. У відповідь ОСОБА_2 почав кричати, використовувати лайки, ображати, та сказав, що не буде платити за комунальні послуги та ремонт. Вказувала, що відчула страх від того, що ОСОБА_2 може на неї напасти та психологічний стрес від образ та приниження (а.с. 6).

Згідно пояснень ОСОБА_2 він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , куди прийшов взяти власні речі, під час цього до нього звернулася тітка ОСОБА_1 , але він попросив залишити його в спокої, бо не мав бажання спілкуватися з нею, про що не раз говорив. Проте ОСОБА_1 його прохання проігнорувала, через що він відчув порушення особистих кордонів, ображала його нецензурною лайкою, підвищувала голос, чив завдала психологічної шкоди, принижувала честь та гідність (а.с. 7)

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925139 від 10 вересня 2023 року зазначено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тітки ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, принижував честь та гідність (а.с. 3).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у неї виникло відчуття побоювання за свою безпеку чим була завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи. На підтвердження фактичних обставин потерпіла ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення та CD-диски з відео фіксацією конфліктної ситуації (а.с. 6, 15-43).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції, що за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, районний суд був позбавлений можливості перевірити доводи потерпілої про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими.

Так, справа отримана районним судом 19 вересня 2023 року, а перше повідомлення обвинуваченої особи (смс-повідомлення за номером телефону) сформовано лише 06 листопада 2023 року про розгляд справи 15 листопада 2023 року, друге смс-повідомлення сформовано 26 грудня 2023 року про розгляд справи 18 січня 2024 року, а докази направлення судом і отримання адресатами поштових повідомлень суду у матеріалах справи відсутні (а.с. 12, 14, 45-46).

Проте, вищевказані обставини і докази залишились поза увагою районного суду протягом розгляду справи, коли строк притягнення ОСОБА_2 , визначений ст. 38 КУпАП ще не сплив, а доводи апелянта в цій частині суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Разом з тим, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції тримісячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення, протягом якого на ОСОБА_2 можливо було накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закінчився.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року скасуванню із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року - скасувати, прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець