Провадження №3/389/394/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Галина Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою АДРЕСА_1 , посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 01 серпня 2003 року,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №544092 від 17 березня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 , 17 березня 2024 року в місті Знам`янка на автодорозі Н01, керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_3 , під час перестроювання з полоси розгону на автодорогу Н01, а саме виїзду з крайньої правої полоси на ліву, створив перешкоду транспортному засобу, здійснивши аварійну обстановку, примусивши ішого учасника дорожнього руху різко змінити швидкість напрямку руху та вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.5.21.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Підтримав доводи, наведені ним у письмових запереченнях, в яких вказав, що правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП не вчиняв. Перед виїздом з другорядної дороги на головну, дотримувався Правил дорожнього руху, перконався, що це буде безпечним і не створить перешешкод іншим учасникам руху, і тільки після цього продовжив рух. В подальшому на вимогу працівників поліції зупинився. У випадку вчинення правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП повинні бути потерпілі інші учасники дорожнього руху, які були вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, проте потерпілі відсутні. Працівниками поліції не зібрано жодних належних доказів інкримінуємого йому правопорушення, як то пояснення потерпілих, свідків, інших доказів. Хоча з відеозапису видно, що інші учасники дорожнього руху були присутні під час зйомки. За вказаного вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Дорожній знак 5.21.1"Кінець додаткової смуги руху" показує на кінець додаткової смуги або смуги для розгону.

Частина 5 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності,інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява№ 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), вбачається, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Матеріали адміністративної справи не містять належних та об`єктивних доказів, які доводять вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Так, на відеозаписі, який міститься на долученому до протоколу DVD диску не можливо розпізнати серед інших зафіксованих транспортних засобів, що здійснюють рух, автомобіль DAF, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 . Взагалі з відеозапису не вбачається, що один із зафіксованих грузових автомобілів порушив правила дорожнього руху та створив аварійну обстановку, внаслідок чого інший учасник дорожнього руху різко змінив швидкість, напрямок руху, вжив інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки. З відеозапису не можливо встановити, що зафіксований відрізок дороги має полосу розгону, чи декілька смуг руху в одному напрямку. У протоколі інформація про учасника дорожнього руху, якому було створено аварійну обстановку, не зафіксована, що зрештою унеможливлює його виклик до суду для з`ясування обставин. Будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, у справі відсутні.

Таким чином, виходячи з досліджених доказів, суд вважає, що працівниками поліції не вжито належних заходів щодо фіксації правопорушення та обставин його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні належні та допустимі докази факту порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п.4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

За встановлених обставин, зважаючи, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а суду не надано достатніх та незаперечних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом у вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.1,9,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова можебути оскарженапротягом десятиднів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Г.В. Берднікова