Справа №759/2629/24 Головуючий в суді І інстанції - Ключник А.С.
Провадження № 33/824/1992/2024 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

за участю особи, що притягується до кримінальної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - Барановського Є.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 27.01.2024 року о 08 год. 45 хв. в м. Києві в м. Києві, вул. Крамського, 3, керуючи транспортним засобом «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, при виїзді з двору будинку №109-А, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням на слизькій дорозі, не надав переваги в русі автомобілю «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по вул. Крамського, 3, в результаті чого здійснив зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, та матеріальних збитків, чим порушив п.10.2, п.2.3 б) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову змінити та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтуванні вказує, що суд першої інстанції не дослідив і навіть не задавав питання чи були якісь обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин. Так, апелянт вказує, що в цей день виїжджав до Київської міської клінічної лікарні №7, в яку привезли його батька з зони бойових дій (м. Херсон) та який був у стані клінічної смерті.

Апелянт вказує, що надана флешка адвокатом потерпілого з відеозаписом ДТП, не була надана йому на огляд в судовому засіданні та тільки передана судді, який тільки сам ознайомився з її вмістом на комп`ютері помічника, і одразу виніс оскаржувану постанову без жодного запитання до нього, чи має він щире розкаяння у вчиненні ДТП чи ні. При цьому, вже після винесення оскаржуваної постанови йому вдалося ознайомитися із зазначеним відеозаписом і дійсно в скоєнні ДТП є його вина.

Твердження в постанові суду, що він начебто заперечував свою вину, не відповідають дійсності, адже як було ним зазначено потерпілий не був винний в ДТП, а однією з супутних причин скоєння ДТП було паркування автомобіля Jeep з порушення правил дорожнього руху та який фактично перекрив огляд напрямку руху автомобіля «Mercedes».

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності провів засідання формально, без дотримання процесуальних норм: без роз`яснення прав, в тому числі мати захисника при розгляді справи, без допиту свідків, проведення необхідних експертиз, отримання інших доказів, без аудіо та відео фіксації судового засідання, з відмовою у розгляді клопотань, не надавши йому ознайомитися під час засідання з доказами, що були надані потерпілим, не врахувавши обставин, що пом`якшують відповідальність винної особи.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 та його представника Барановського Є.А. , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали за можливе пом`якшити застосоване адміністративне стягнення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді, і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, зазначені вимоги закону суддею першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП не були дотримані у повній мірі.

Так, судом першої інстанції не з`ясовано та не враховано в сукупності всі обставини, зокрема те, що ОСОБА_1 одружений, працює, дані про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності або про те, що він систематично допускає порушення Правил дорожнього руху, в матеріалах справи відсутні. Крім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію потерпілого, який також просив пом`якшити застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення.

Із огляду на викладене, призначене ОСОБА_1 найсуворіше стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, слід вважати занадто суворим та таким, що не відповідає особі правопорушника.

Із огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення із застосуванням до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення стягнення.

За вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятлесят) грн. 00 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Миколюк