Номер провадження: 33/813/924/24
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

законного представника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 ,

захисника Слідзюка Б.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу законного представника Соломохи Григорія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та застосовано до нього заходи впливу згідно з п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП у вигляді попередження.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 29.11.2023 о 22.30, знаходячись за адресою: м.Одеса, вул.Преображенська біля магазину «Таврія», влаштував з ОСОБА_3 конфлікт, в ході якого виражався на адресу останнього нецензурною лайкою та вдарив його рукою в область обличчя.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2023 та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку законний представник зазначив, що про наявність оскаржуваної постанови йому, як законному представнику неповнолітнього сина, та сину ОСОБА_1 стало відомо від співробітника Одеського районного управління поліції №1 наприкінці січня 2024 року. Суд першої інстанції не сповіщав про слухання справи ні особу, що притягується до відповідальності, ні його законного представника та розглянув справу у їх відсутність в порушенні положень ст.173 КУпАП, внаслідок чого його неповнолітній син був позбавлений можливості знати про дату, час та місце розгляду справи, що об`єктивно позбавило його можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови, законний представник зазначив, що:

-протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду складені по відношенню до різних громадян, оскільки протокол складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постанова суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- в протоколі в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не зазначено дати видачі паспорту та найменування органу, який видав документ, що посвідчує особу. Зазначене, на думку апелянта, свідчить, що протокол не може бути належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- відсутні будь-які докази, які б свідчили про порушення громадського порядку і спокою із мотиву явної неповаги до суспільства. Зазначив, що 29.11.2023 між двома особами відбувся особистий словесний конфлікт на основі раптово виниклих неприязних стосунків; розмова на підвищених тонах, яка при цьому відбувалася, не була спрямована на порушення громадського порядку, а була спрямована безпосередньо на вирішення конфлікту, який між ними виник; дії, які мали місце під час конфлікту не мали на меті порушення громадського порядку та здійснювались не з мотивів неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 та захисник Слідзюк Б.Г. підтримали клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги.

В судове засідання, будучі належним чином повідомленими про слухання справи, не з`явились ОСОБА_3 , який повідомив у телефонному режимі секретарю, що був свідком та викликав поліцію, та ОСОБА_4 , який направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи. Тому при встановлених обставинах, неявка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута судом 18.12.2023 за відсутності особи, що притягується до відповідальності. При цьому, доказів сповіщення судом особи, що притягується до відповідальності, про слухання справи 18.12.2023 матеріали справи не містять, як і даних про направлення судом у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду.

03.02.2024 ОСОБА_2 як законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 вперше звернувся до суду із апеляційною скаргою на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2023.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2024 вказана апеляційна скарга повернута апелянту, у зв`язку з тим, що суду не надано доказів, що ОСОБА_2 є законним представником ОСОБА_1

11.03.2024 законний представник ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою, надавши суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 на підтвердження своїх повноважень як законного представника.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Аналізуючи надане суду клопотання, з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку законному представнику ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови для забезпечення права на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, його законного представника та захисника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставині, встановлені судом

30.11.2023 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №011558 за ст.173 КУпАП.

За вказаним протоколом 29.11.2023 біля 22.30 по вул.Преображенській біля магазину «Таврія» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштував з ОСОБА_3 конфлікт, висловився брутальною лайкою, вдарив рукою в область обличчя.

Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 .

Відповідно до рапорту, що міститься на а.с.2, 29.11.2023 до чергової частини відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло звернення гр. ОСОБА_4 , в якому він просив прийняти міри до невідомого хлопця, який по вул.Преображенській біля 22.30 год. вдарив його кулаком в обличчя. В ході перевірки встановлено гр. ОСОБА_4 , який вказав на невідомого йому хлопця, з яким в нього сталась конфліктна ситуація, а саме: на хлопця, який представився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від будь-яких письмових пояснень згідно ст.63 Конституції відмовився, але в усній формі пояснив, що він дійсно знаходився по вул.Преображенській біля магазину «Таврія», але ніякого конфлікту в нього не було і нікого він не бив. Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП.

З рапорту, що міститься на а.с.4, вбачається, що 29.11.2023 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №12862 від 29.11.2023 як інші тілесні ушкодження. Зокрема, зазначено, що 29.11.2023 о 22:40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.11.2023 о 22.42 за адресою: Приморський район, м.Одеса, площа Соборна, біля магазину «Таврія» невідомий в неадекватному стані дебоширить та побив чоловіка, заявник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Прибувши на місце виклику, встановлено, що гр. ОСОБА_4 повідомив, що невідомий хлопець наніс йому удар в область обличчя, особу останнього було встановлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в діях останнього вбачались ознаки правопорушення за ст.125 КК України, всіх було запрошено до Потрофранківського ВП для з`ясування всіх обставин.

29.11.2023 складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якому громадянин ОСОБА_4 заявив та просив притягнути до відповідальності невідому йому особу, яка 29.11.2023 близько 22.30 год у м.Одесі, вул.Преображенська нанесла йому удар кулаком у обличчя без причини. Від проходження СМЕ відмовився.

У письмових поясненнях від 29.11.2023 ОСОБА_4 зазначив, що 29.11.2023 близько 22.30 він йшов зі своєю дівчиною по вул. Преображенській, в цей час до нього підійшов невідомий йому хлопець, який, на його думку, був на підпитку, та простягнув йому руку, але так як він його не знає, він пройшов біля нього та не звернув уваги, пройшовши далі. В цей час невідома особа нанесла йому удар кулаком в область обличчя, від чого він схилився на коліно. Очевидці даної події викликали поліцію.

29.11.2023 ОСОБА_1 відмовився від будь-яких пояснень, посилаючись на положення ст.63 Конституції України.

12.12.2023 справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси.

18.12.2023 справа розглянута за відсутності особи, що притягається до відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. При цьому, громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. Вулиця в цьому сенсі є громадським місцем.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту події дрібного хуліганства та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 ОСОБА_1 29.11.2023 біля22.30 по вул.Преображенській біля магазину «Таврія» влаштував конфлікт з ОСОБА_3 , висловився брутальною лайкою, вдарив рукою по обличчю.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи рапортів, протоколу прийняття заяви та пояснень вбачається, що ОСОБА_3 був заявником, який викликав поліцію, в той час як ОСОБА_4 особою, з якою у ОСОБА_1 стався конфлікт.

Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, не з`ясував обставин, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, шляхом влаштування конфлікту саме з ОСОБА_3 , що не відповідає дійсним обставинам справи та свідчить про неповноту судового розгляду.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про влаштування ОСОБА_1 конфлікту з ОСОБА_3 у формі висловлення брутальною лайкою та удару по обличчю, інші дії за протоколом в вину ОСОБА_1 не ставляться.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів висловлення ОСОБА_1 в день події брутальною лайкою, в тому числі на адресу ОСОБА_3 , зокрема, не зазначали про це ні учасник конфлікту ОСОБА_4 , ні заявник ОСОБА_3 . Так само матеріали справи не містять доказів нанесення ОСОБА_1 удару саме ОСОБА_3 в область обличчя. За письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 29.11.2023, саме йому був нанесений удар по обличчю невідомим йому на той час хлопцем.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив факт скоєння адміністративного правопорушення, пояснивши суду, що в день події він, гуляючи з дівчиною, пройшов повз хлопця, який щось почав кричати на його адресу. Він підійшов до нього поговорити та йому здалось, що цей хлопець був на підпитку. В процесі розмови, хлопець намагався його штовхнути, вдарити, тому він ( ОСОБА_1 ) його відштовхнув, сказав: «Іди, гуляй далі», після чого вони пожали один одному руки та розійшлись. Згодом дівчина, що була з ним ( ОСОБА_1 ), поїхала, а він викликав собі таксі, коли до нього підійшли працівники поліції та затримали його. ОСОБА_1 наполягав, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі апелянт звернув увагу суду, що в день події словесний конфлікт виник на основі раптово виниклих неприязних стосунків, а розмова на підвищених тонах була спрямована безпосередньо на вирішення конфлікту, а не на порушення громадського порядку, вказані дії не мали на меті порушення громадського порядку та здійснювались не з мотивів неповаги до громадського порядку і спокою громадян, що не можна вважати хуліганськими діями.

Слід зазначити, що хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між особами, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи та пояснення особи, що притягується до відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 будь-яких хуліганських дій в розумінні наявності ознак ст.173 КУпАП не підтверджено належними доказами. Конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин, що не призвів до дестабілізації стану суспільства, не можна вважати хуліганськими діями.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Так, формулювання посадовою особою у відповідній графі протоколу складу адміністративного правопорушення, фактично з об`єктивної сторони не відповідає диспозиції ст.173 КУпАП, не містить формулювання обов`язкових складових об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення щодо спрямованості умислу та мотиву діяння, не зазначено чи порушили дії ОСОБА_1 громадський порядок і спокій громадян. В протоколі про адміністративне правопорушення не вірно встановлено учасників конфлікту та не зазначені свідки і потерпілі особи.

Наведене свідчить про неконкретність пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що саме по собі унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки порушує його право на захист.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення сформовані правоохоронним органом без дотримання принципу збирання достатніх та належних доказів на підтвердження події правопорушення. Слід наголосити, що державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Не є доказом і протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Наявні в матеріалах справи рапорти працівника поліції у розумінні ст.251 КУпАП також не можуть вважатися належним і допустимим доказом учинення адмінправопорушення. Так, у постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а Верховний Суд зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст.62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64). У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши всі докази у провадженні в їх сукупності, слід визнати, що вони не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Висновок судді першої інстанції стосовно того, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є необґрунтованим та безпідставним.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів порушення громадського порядку та спокою громадян з боку ОСОБА_1 за обставин, вказаних в протоколі серії ВАД №011558 від 30.11.2023.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи допущені порушення норм процесуального права, на що обґрунтовано звернута увага в апеляційній скарзі.

Так, відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів сповіщення особи, що притягується до відповідальності, про дату та час розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Однак, судом першої інстанції вказана правова норма врахована не була та розглянуто справу без участі особи, що притягується до відповідальності, яка є неповнолітньою особою, її законного представника, що призвело до порушення їх прав та неповного з`ясування дійсних обставин справи.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання законного представника ОСОБА_2 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко