ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли із Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України,

фізичної особи-підприємця, проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 163-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

При проведенні камеральної перевірки з питання своєчасності надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (ф.№4ДФ) фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 за 3 квартал 2023 року та 4 квартал 2023 року встановлено несвоєчасне подання до Марганецької ДПІ податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 3 квартал 2023 року при граничному строку надання - 09.11.2023 р., фактично надано 12.01.2024 та 4 квартал 2023 при граничному строку надання - 09.02.2024 р., фактично надано - 15.02.2024 р., чим порушено п.51.1 ст. 51, пп.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 та абз. "б" пп.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( зі змінами та доповненнями), пп. 2.1 п. 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи просить врахувати, що з 13 жовтня 2023 року вона перебувала за кордоном про, що свідчить інформація, відповідно до закордонного паспорту. Електронною поштою нею вчасно направлено податкову декларація платника єдиного податку ФОП на електронну адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, але як з`ясувалося пізніше, що податкова декларація відсутня (можливо з технічних причин). Просить закрити провадження по справі у зв`язку з тим, що 03 жовтня 2023року підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена, згідно виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Податкові зобов`язання відсутні, декларація подана.

У відповідності до ст. 268 КУпАП присутність правопорушника під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою за умови належного сповіщення останнього про день, час та місце проведення судового засідання.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 163-4 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян".

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Санкція ч.1 ст.163-4 КУпАП передбачає попередження або накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності у розмірі від двох до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 по ч.1 ст. 163-4 КУпАП про адміністративні правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №11128/04-36-24-18/ від 15 березня 2024 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП; актом камеральної перевірки з питання своєчасності надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (ф.№4ДФ) фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 за 3 квартал 2023 року та 4 квартал 2023 року 15.03.2024 року.

Аналізуючи докази по справі, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 - у судовому засіданні не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - у судовому засіданні не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за вчинене нею правопорушення, враховую, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді попередження, розмір якого визначено на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 163-4 КУпАП, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по адміністративному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23,24,33,40-1, ч.1 ст. 163-4, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді - попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, перед-бачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула