Номер провадження: 33/813/1056/24
Номер справи місцевого суду: 499/160/24
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 499/160/24

Номер провадження: 33/813/1056/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 605 грн. 60 коп.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15 листопада 2023 року до 29 грудня 2023 року діяв недбало, протиправно, всупереч інтересам служби. У порушення обов`язків, приписів законів та інструкцій, не виконував свої обов`язки, а саме - не склав адміністративні протоколи стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були доставлені структурними підрозділами Березівського РВП ГУНП в Одеській області до другого відділу Березівського ТЦК для складання адміністративних протоколів за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду.

На підставі викладених обставин, прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатиром В.К. складено протокол про адміністративне порушення від 23.01.2024 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції справу розглянув поверхнево та однобічно, а постанова винесена без врахування всіх обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції застосував досить суворе покарання, безпідставно не взяв до уваги доводи зазначені в клопотанні про застосування ст. 22 КУпАП, не звернув уваги на положення передбаченими ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, те, що на всіх осіб, які були доставлені структурними підрозділами Березівського РВП ГУНП в Одеській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 в подальшому були складені протоколи про адміністративні правопорушення, більшість осіб на яких складено протоколи вже сплатили покладені на них стягнення, а отже допущені порушення були усунуті.

Крім, того вчинене ним правопорушення суб`єктивно не було направлене на заподіяння шкоди, не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №269 від 29.02.2024 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що тягне матеріальну відповідальність.

Посилаючись на зазначені доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, оголосивши усне зауваження.

У судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.

Відповідно до ст. 294 неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП., за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема:

- відомостями, які містяться у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 23 січня 2024 року, складеного прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатирем В.М., з якого вбачається, що майор ОСОБА_1 , будучи уповноваженою особою, перебуваючи на посаді офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15 листопада 2023 року до 29 грудня 2023 року, діяв недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення обов`язків, приписів законів та інструкцій, не виконував свої обов`язок, а саме: не склав адміністративні протоколи стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що були доставлені структурними підрозділами Березівського РВП ГУНП в Одеській області до другого відділу Березівського ТЦК для складання адміністративних протоколів за адміністративні правопорушення, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 свою провину повністю визнав, права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, йому були роз`яснені, що засвідчено його підписом;

- поясненнями від 23 січня 2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно отримав розпорядження від начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо складання протоколів стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у разі їх доставлення органами національної поліції, проте не склав через поверхневе знання законодавства та впевненості в тому, що до зазначених осіб складання протоколів є необов`язковим, свою помилку усвідомив та щиро розкаявся. Також в поясненнях зазначив, що доповнень та зауважень не має;

- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 27 від 11.08.2021 року;

- службовою характеристикою від 20.01.2024 року;

- функціональними обов`язками офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 , затвердженими начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- запитом, складеного прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 від 18.01.2024 року;

- додатком № 6 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.12.202 року № 20, в якому зазначено список посадових осіб, які уповноважені на складання протоколів про військові адміністративні правопорушення;

- дорученням, складеного прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 від 15.01.2024 року;

- повідомленням, складеного начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 від 18.01.2024 року;

- поясненнями начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.01.2024 року, з яких вбачається, що з перелічених в поясненні осіб протоколи про адміністративні правопорушення не складались;

- журналом реєстрації протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- запитом Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 19.01.2024 року;

- відповіддю на запит Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області № 62/848 від 22.01.2024 року;

- відповіддю на запит ІНФОРМАЦІЯ_5 № 601 від 29.01.2024 року;

- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 15 від 24.01.2024 року;

- актами звірки щодо направленої та отриманої інформації про громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП в період з 16.11.2023 по 28.11.2023 та з 16.11.2023 по 18.01.2024 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ОСОБА_1 визнає та не оскаржує.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції застосував досить суворе покарання, безпідставно не взяв до уваги доводи зазначені в клопотанні про застосування ст. 22 КУпАП, не звернув уваги на положення передбаченими ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме - характер вчиненого правопорушення, особу винного, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність, не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не надано визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 року територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ; розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та чинним законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися і керуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 , будучи уповноваженою посадовою особою на посаді офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , одним з обов`язків якого є оформлення та складання протоколів щодо порушення військового службовцями ЗСУ, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, всупереч інтересам служби, приписів законів та функціональним обов`язкам, не виконував свій обов`язок, а саме - не склав адміністративні протоколи стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за статтями 210, 210-1 КУпАП.

Враховуючи те, що військова служба є державною службою особливого характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу»), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком (ст. 17 Конституції України), з урахуванням об`єкту правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а також те, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, а саме - у період воєнного стану, тому застосування положень ст. 22 КУпАП є недопустимим.

Пояснення, які зазначені у заяві до Іванівського районного суду (а. с. 68-77), про те, що ОСОБА_1 у відношенні до зазначених в протоколі осіб не були складені адміністративні протоколи, оскільки у деяких були відсутні документи та неможливо було встановити особу правопорушника, інші знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу та є такими, що направлені на ухилення скаржником від відповідальності, оскільки в поясненнях від 23.01.2024 року, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, скаржником мотивовані зовсім інші причини не складення протоколів, крім того в поясненнях вказав, що доповнень та зауважень не має.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно врахував положення передбаченими ст. 22, 23 та 33 КУпАП.

Доводи про те, що правопорушення суб`єктивно не було направлене на заподіяння шкоди, не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, апеляційний суд відхиляє, оскільки відсутність фактичної шкоди зазначеним об`єктам не вказує на неможливість настання таких наслідків в майбутньому.

Твердження скаржника, що на всіх осіб, які були доставлені структурними підрозділами Березівського РВП ГУНП в Одеській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 в подальшому були складені протоколи про адміністративні правопорушення, більшість осіб на яких складено протоколи вже сплатили покладені на них стягнення, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставин.

Що стосується тверджень скаржника про те, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №269 від 29.02.2024 року його вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що тягне матеріальну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.

Серед видів юридичної відповідальності визначають наступні види: - кримінальна; - адміністративна; - цивільно-правова; - дисциплінарна; - матеріальна; - конституційна; - міжнародно-правова.

На відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна пов`язана із порушенням військової дисципліни.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» від 24.03.1999 року, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Тобто, накладення стягнень за дисциплінарні проступки є правом командира (начальника), і використовується воно лише у разі необхідності, що передбачено п. 45 Дисциплінарного статуту.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Стаття 14 КУпАП визначає, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку, що пов`язано з певними повноваженнями або статусом суб`єкта проступку.

Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак притягнення до дисциплінарної та адміністративної відповідальності не виключається.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Отже, застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення не може вважатись пом`якшуючою обставиною та підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, оголосивши усне зауваження не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним у справі доказам правильну юридичну оцінку, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін