КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1758/23 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Стукалової Ірини Валеріївни, потерпілої ОСОБА_2 , її представника Сацика Романа Васильовича, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Стукалової Ірини Валеріївни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією тварини (німецька вівчарка на кличку «Тарзан», 10.02.2015 року народження , масть «чепрак», кобель, довгошерста, паспорт № НОМЕР_1 )

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №977098 від 20 листопада 2023 року, цього ж дня 20 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1 не вжив заходів, щодо самовільного виходу з двору собаки породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан» чорно - коричневого окрасу в холці 50 см., в результаті чого близько о 11 год 00 хв за адресою: с. Вишеньки, вул. Щаслива, 7, остання накинулась на собаку породи «Померанський шпіц», вкусивши останню, внаслідок чого собака загинула.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 завдано матеріальної шкоди з розмірі, що еквівалентний 2000 доларів США.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст.154 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією тварини - німецька вівчарка на кличку «Тарзан» належної господарю ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Стукалова І.В. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, які виключають вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та в чому це порушення проявилось.

Вказує, що факт належного утримання собаки ОСОБА_1 стверджується актом обстеження №121 від 20 грудня 2023 року.

Обставин належного утримання собаки ОСОБА_1 підтверджується наданими показами свідка ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 не було вчинено жодної протиправної дії чи бездіяльності.

Наголошує, що залишення собакою території її утримання відбулося за форс-мажорних обставин, тобто собака залишив місце свого утримання не з вини ОСОБА_1 , а у зв`язку з протиправними діями зловмисників, які незаконно проникли на територію домоволодіння ОСОБА_1 , зламали замок, відчинили хвіртку та вчинили крадіжку будівельних матеріалів.

Зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції не було встановлено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом», що саме собака ОСОБА_1 напала на собаку потерпілої ОСОБА_2 , чим завдала останній шкоди.

Вказує, що цілком вірогідно, що на потерпілу з її собакою напала зовсім інша собака породи німецька вівчарка, а позиція потерпілої пояснюється бажанням відшкодувати втрачені кошти з будь-якого віднайденого господаря собаки породи німецька вівчарка.

Крім того, собака ОСОБА_1 є спокійною, не агресивною собакою, що підтверджується зібраними у справі доказами, відомостями місцевого пабліку, змістом поданого потерпілою відеозапису.

Разом з тим, доказів завдання шкоди майну людей, зокрема матеріальної шкоди у розмірі 2000 доларів США заподіяної потерпілій ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Стукалова І.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Потерпіла та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілої та її представника, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.154 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №977098 від 20 листопада 2023 року з якого вбачається, що цього ж дня 20 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_2, собака ОСОБА_1 породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан» накинулась на собаку породи «Померанський шпіц», вкусивши останню, внаслідок чого собака загинула.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: з протоколом не згоден, оскільки у наслідок проникнення злодіїв на територію, була зламана хвіртка.

- рапорт з якого вбачається, що 20 листопада 2023 року о 11:40 год, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 40-30 хв тому свійська собака породи вівчарка, темно-коричневого окрасу, довгошерста, накинулась та покусала собаку заявника породи шпіц. Вівчарка втекла в напрямку болота. Заявник: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- протокол від 20 листопада 2023 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення(або таке що готується) від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зміст заяви: 20 листопада 2023 року близько 10 год 50 хв за адресою: с. Вишеньки, вул. Щаслива, 7 невідома собака породи «Німецька вівчарка» загризла власну собаку породи «Шпіц».

- поясненнями ОСОБА_2 від 20 листопада 2023 року.

- поясненнями ОСОБА_1 від 21 листопада 2023 року.

- поясненнями ОСОБА_6 від 21 листопада 2023 року.

- докази надані потерпілою ОСОБА_2 , щодо ідентифікації собаки - німецької вівчарки, власником якої є саме ОСОБА_1 , як тварини, яка здійснила напад на неї та її собаку.

Аналізуючи вищевказані докази у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою і не містять істотних розбіжностей та беззаперечно в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено судом першої інстанції в основу прийнятого рішення і свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року №3447-IV дозволяється утримувати: домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року №3447-IV фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у ст. 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року №3447-IV, умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащене таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем. Утримання тварин у дитячих закладах допускається за умови забезпечення постійного догляду за тваринами відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із відповіді виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 14 грудня 2023 року №02-18/2560 Золочівською сільською радою Бориспільського району Київської області не ухвалювалось рішення про затвердження правил утримання домашніх тварин в межах Золочівської ТГ.

Однак, при цьому,в межах територіальної громади відносин у сфері поводження з домашніми, свійськими тваринами та птицею, забезпечення відповідного санітарного, екологічного та ензоотичного стану території громади регулюється відповідно до законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про захист тварин від жорстокого поводження», «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про ветеринарну медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про захист населення від інфекційних хвороб» та інших нормативно-правових актів та документів.

Крім того, згідно п.9.2.2. Правил благоустрою населених пунктів Золочівської територіальної громади затверджених рішенням Золочівської сільської ради №147-7-VIII від 12 лютого 2021 року, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати сторожових собак на прив`язі або без прив`язі лише в закритих дворах, щоб виключити можливість їх загрози здоров`ю громадян.

Отже, посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Стукалової І.В. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та в чому це порушення проявилось не заслуговують на увагу з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є власником собаки німецька вівчарка « Тарзан », а тому відповідно до вимог чинного законодавства він повинен був забезпечити відповідні умови утримання своєї собаки. Посилання на те, що залишення собакою території її утримання відбулося за форс-мажорних обставин, тобто собака залишив місце свого утримання не з вини ОСОБА_1 , а у зв`язку з протиправними діями зловмисників, які незаконно проникли на територію домоволодіння ОСОБА_1 , зламали замок, відчинили хвіртку та вчинили крадіжку будівельних матеріалів, ніяким чином не спростовує того факту, що собака змогла лишити територію домоволодіння ОСОБА_1 , вийти через відкриту хвіртку, бігати по відкритій місцевості, по вулиці та завдати шкоди іншій собаці.

Таким чином, собака, володільцем якої є ОСОБА_1 , а саме німецька вівчарка «Тарзан» залишила місце свого утримання, у зв`язку з чим виникла можливість загрози здоров`ю громадян.

Спростовуються наступним і посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Стукалової І.В. на те, що не зрозуміло, чому саме ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки останнім не було вчинено жодної протиправної дії чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дія є активною поведінкою людини, її активним вчинком, а бездіяльність є пасивною поведінкою людини, яка виражається у формі невчинення дії (дій), які вона зобов`язана була і могла вчинити, або не відвернення небезпеки, яку особа зобов`язана була і мала можливість відвернути.

Отже, ОСОБА_1 не вжив всіх заходів, задля забезпечення безпечного утримання тварини (собаки).

ОСОБА_1 зобов`язаний був врахувати можливість пошкодження воріт, хвіртки, та самої огорожі, що призвело до залишення місця утримання собакою самостійно. В даному випадку, такі дії повинні супроводжуватись не лише умислом, а й необережністю, оскільки особа повинна була врахувати таку можливість та наслідки, однак, не вжила всіх вичерпних заходів, маючи їх в розпорядженні (вольєр, утримання собаки на прив`язі, тощо), для уникнення такої ситуації.

Довід апеляційної скарги про те, що не відомо на яких підставах було зроблено висновок про те, що саме собака ОСОБА_1 спричинила напад на собаку потерпілої, чим завдала шкоди, спростовувалися письмовими поясненнями ОСОБА_2 , поданими нею доказами ідентифікації собаки - німецької вівчарки, власником якої є саме ОСОБА_1 , як тварини, яка здійснила напад на неї та її собаку, що досліджені судом першої інстанції належним чином, в ході судового розгляду.

Сумнівів тому, що саме ця собака - німецька вівчарка на кличку «Тарзан», володільцем якої є ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції також не виникло.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази в сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 154 КУпАП, як порушення правил тримання собак і котів.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП підтверджується фотознімками, поясненнями свідків, заключним висновком ветеринарної клініки, рапортом, а також дослідженими апеляційним судом під час апеляційного розгляду іншими доказами.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки він порушив Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження», що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та конфіскацією тварини - собаки породи Німецька вівчарка на кличку Тарзан ».

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга Стукалової І.В. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 рокупідлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Стукалової Ірини Валеріївни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько