КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1602/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Осики Сергія Валентиновичана постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024року про притягнення

ОСОБА_1 , заступника директора -розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адреса: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Осика С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року скасувати та прийняти нову, якою встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст, 247 КУпАП і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені у ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції фактично не виконав свою основну функцію здійснення правосуддя, оскільки закриття провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, тобто суд першої інстанції не виконав свій обов`язок щодо з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення та встановлення вини ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Осика С.В. звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, про що зазначено у адміністративному протоколі, який був предметом розгляду.

Адвокат Осика С.В. також просить вирішити питання щодо поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку. Зокрема, зазначає, що у вказаній адміністративній справі він є потерпілим, однак, про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції не повідомлявся, про оскаржувану постанову адвокат Осика С.В. дізнався з Єдиного реєстру судових рішень лише 12 лютого 2024 року.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги адвокат Осика С.В. просив прийняти доповнену апеляційну скаргу, у прийнятті якої суд апеляційної інстанції відмовив, керуючись положеннями частини 2 статті 294 КУпАП, після чого Осика С.В. залишив зал судових засідань.

Захисник ОСОБА_1 - Мартян О.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024року залишити без змін.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити адвокату Осиці С.В.строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з винесенням нової постанови, враховуючи наступне.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що минули строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення виключається, а розпочате підлягає закриттю, а під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Разом з тим, в матеріали справи наявна заява про відвід судді Глянь О.С., подана 29.01.2024 року адвокатом Осикою С.В. через засоби електронного зв`язку та підписана ЕЦП.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09.06.2011), апеляційну скаргу належить розглянути за аналогією закону - КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Проте, цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. ч. 9 ст. 212-3 КУпАП судом першої інстанції не дотримано, оскільки у матеріалах адміністративного провадження відсутнє процесуальне вирішення питання відводу судді у передбачений законом спосіб.

Отже, суддя в порушення вимог ч.1 ст. 81 КПК України, не передав вказану заяву про відвід для автоматизованого розподілу між суддями в порядку, визначеному ч. 3 ст. 35 КПК України, щодо визначення іншого судді для розгляду заяви про відвід судді Глянь О.С.

А відтак доводи апелянта про винесення рішення незаконним складом суду (що є істотним процесуальним правопорушенням) обґрунтовані і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з направленням на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на те, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024року розглянута з істотним процесуальним порушенням встановлених вимог закону, що унеможливлює постановлення законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність вини, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Під час нового розгляду підлягає вирішенню питання відводу судді у відповідності з приписами ч. 1 ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Осики Сергія Валентиновича задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Осики Сергія Валентиновича задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024року скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направити до Печерського районного суду міста Києва на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого розглянути заяву про відвід судді у відповідності з приписами ч.1 ст. 81 КПК України.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній