Справа № 152/55/24
Провадження № 33/801/323/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 03 січня 2024 року о 17-58 год в м. Шаргород по вул. Героїв Майдану, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі КНП «Шаргородська міська лікарня», водій відмовився, що зафіксовано на відеозапис нагрудної бодікамери.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 03 січня 2024 року керував транспортним засобом матеріали справи не містять, як і не містять доказів, що працівниками поліції було задокументовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які давали підстави для його зупинки.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним доказом, адже на ньому не зафіксовано факт керування транспортним засобом, він не є суцільним, а окрім того про ведення відеофіксації працівники поліції його не попереджали, чим порушили його права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу серії від 03 січня 2024 року серії ААД №396332, 03 січня 2024 року о 17-58 год в м. Шаргород по вул. Героїв Майдану, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі КНП «Шаргородська міська лікарня», водій відмовився, що зафіксовано на відеозапис нагрудної бодікамери, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а. с. 1).

Згідно із актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03 січня 2024 року огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 03 січня 2023 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «Шаргородська міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови (а. с. 3).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, як 03 січня 2024 року о 17 год. 58 хв. працівники поліції їдуть позаду автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який виїжджає з повороту праворуч та зупиняється на узбіччі зустрічної смуги руху.

Працівник поліції підходить до ОСОБА_1 , який стояв поруч із автомобілем, представляється та попереджає, що проводиться відеозйомка. Після цього запитує чому той виїхав без увімкненого сигналу повороту, на що ОСОБА_1 відповідає, що вмикав його, можливо він не працює. ОСОБА_1 сідає в автомобіль та перевіряє покажчики повороту, вони виявляються справними.

О 17 год. 59 хв. працівник поліції запитує чи має ОСОБА_1 при собі усі відповідні документи на право керування транспортним засобом, той відповідає, що є. Поліцейський запитує кому належить автомобіль, ОСОБА_1 відповідає, що батьку. Поліцейський просить увімкнути аварійну сигналізацію, запитує чи немає заборонених речей, той відповідає, що ні.

ОСОБА_1 передає поліцейському посвідчення водія та пояснює, що зупинився, щоб купити дружині квіти.

О 18 год. 00 хв. поліцейський просить відкрити багажник для огляду та знову запитує, чому ОСОБА_1 не увімкнув відповідний покажчик при повороті, на що той відповідає, що вмикав. Поліцейський відповідає, що зараз вони переглянуть відеозапис події, після чого оглядають багажник.

О 18 год. 01 хв. поліцейський запитує чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, оскільки від нього чути запах алкоголю, у нього нечітка мова. Пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у лікарні. ОСОБА_1 відповідає, що не розуміє яка проблема, на що поліцейський йому знову повідомляє про виявлені ознаки сп`яніння.

О 18 год. 02 хв. ОСОБА_1 просить поліцейського пред`явити службове посвідчення, після чого поліцейський знову пропонує пройти огляд на місці зупинки або у лікарні. ОСОБА_1 погоджується, але зараз подумає де саме.

Далі ОСОБА_1 знову повідомляє, що зупинився купити квіти для дружини, не розуміє чому поліцейські до нього мають справу, запитує чи увімкнули камеру і чи повідомляли його про це. Поліцейський відповідає, що про проведення відеозапису попереджав одразу.

О 18 год. 06 хв. ОСОБА_1 повідомляє, що поліцейські його не зупиняли, а він просто стояв. Поліцейський повідомляє, що факт керування зафіксований на відеозаписі, із яким той зможе ознайомитися під час розгляду справи у суді, після чого роз`яснює ОСОБА_1 його права. ОСОБА_1 просить показати йому відеозапис зупинки.

Відеозапис закінчується о 18 год. 07 хв. 32 сек. Наступний відеозапис розпочинається о 18 год. 08 хв. 20 сек. із того, що поліцейський запитує чи ознайомився ОСОБА_1 із відео, проте той заперечує факт його зупинки.

Поліцейський вкотре пропонує пройти огляд, однак ОСОБА_1 відповідає, що він автомобілем не керував, а вийшов із магазину. На відеозаписі він не бачить чи він їхав.

Після цього ОСОБА_1 неодноразово відмовляється від проходження огляду. Поліцейський повідомляє, що такі дії ОСОБА_1 будуть розцінені як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

О 18 год. 13 хв. поліцейський повідомляє, що у ОСОБА_1 буде вилучено посвідчення водія. О 18 год. 14 хв. поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після цього ОСОБА_1 відходить від поліцейських та комусь телефонує.

О 18 год. 17 хв. поліцейський підходить до ОСОБА_1 та запитує чи зрозумілі йому його права, повідомляє, що буде складати протокол.

Відеозапис закінчується о 18 год. 17 хв. 59 сек. Наступний відеозапис розпочинається о 18 год. 49 хв. 59 сек.

Поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі складеним протоколом, пропонує поставити підпис у протоколі. ОСОБА_1 знову пояснює, що він не їхав, а вийшов з магазину. Поліцейський пропонує отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Відеозапис закінчується о 18 год. 52 хв. 36 сек.

Наступний відеозапис розпочинається о 20 год. 16 хв. 46 сек., на якому зафіксовано евакуацію автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксований на відеозаписі.

Апеляційний суд зауважує на тому, що спершу жодних заперечень проти того, що він керував автомобілем ОСОБА_1 при спілкуванні із поліцейськими не висловлював, жодних письмових або усних пояснень із цього приводу не надавав, натомість сам повідомляв, що зупинився, аби купити квіти.

Подальші його заперечення проти цього після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та вимоги пройти відповідний огляд, апеляційний суд оцінює критично та вважає, що така поведінка була спрямована виключно на уникнення покарання.

За таких обставин слід констатувати, що працівники поліції забезпечили ОСОБА_1 реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 такою можливістю не скористався.

Крім того, суд зауважує, що з моменту зупинки транспортного засобу і до складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вчинив відповідних дій направлених на виконання вимоги працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, тому з урахуванням наведених вище обставин, працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Покликання на те, що працівниками поліції не було задокументовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які давали підстави для його зупинки, не заслуговують на увагу, адже причина зупинки була оголошена ОСОБА_1 поворот без увімкнення відповідного покажчика повороту. Водночас працівники поліції відповідно до ст. 22 КУпАП наділені повноваженнями обмежитися усним зауваженням без складання постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, адже на ньому послідовно зафіксовано події керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинки, повідомлення про виявлені ознаки сп`яніння та неодноразові вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, роз`яснення прав, ознайомлення із протоколом за ст. 130 КУпАП.

Окрім того доводи про те, що працівники поліції не попереджали ОСОБА_1 про ведення відеофіксації події не відповідають дійсності, що зафіксовано на відеозаписі на 17 год. 58 хв.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук