Справа №367/1944/24 Головуючий в суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
Провадження № 33/824/1931/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2024 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує, що місцевий суд не врахував, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт його керування автомобілем. Вказує, що він перебував біля автомобіля коли працівники поліції приїхали для оформлення адмінматеріалів.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, позаяк вважає, що направлення у КНП КМКЛ «Соціотерапія» не є найближчим закладом охорони здоров`я.

Вважає, що його двічі притягнуто до відповідальності позаяк щодо нього ще складено протокол за вчинення правопорушення, пов`язаного із зберіганням наркотичних речовин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 443028, 23.02.2024 року о 16-00 год. в Київській області смт.Гостомель, вул.Мисливська, 53 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Водій відмовився від огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП встановлена відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, позаяк вказане підтверджуються належними і допустимими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 443028 від 23.02.2024 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, який кореспондує з фактичними обставинами справи, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та вказують на факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не згоден з діями працівників поліції, оскільки він не керував автомобілем, відхиляються судом, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування автомобілем.

Твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а працівники поліції не направили його на проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, оцінюються судом критично, з огляду на таке.

В матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виписане до КМНЛ «Соціотерапія», тому суд вважає, що поліцейськими правомірно було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що входить до переліку тих, які мають право на проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, а відтак твердження апелянта про його незгоду із запропонованим закладом охорони здоров`я ґрунтуються лише на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Твердження апелянта про те, що він спочатку погодився пройти огляд у лікаря-нарколога, а після приїзду слідчо-оперативної групи, поліцейські спровокували його відмовитися від огляду, також оцінюються судом критично, позаяк вони не підтверджені жодними належними доказами та суперечать матеріалам справи, оскільки як вбачається з відеозапису, працівник патрульної поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав, а в апеляційній скарзі він сам підтверджує, що на пропозицію пройти огляд відмовився, бо вже поспішав, а тому такі доводи апеляційної скарги зводяться лише до обраної його захисником стратегії захисту в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яку поза розумним сумнівом доведено сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ярослав МЕЛЬНИК