П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Маховик Р.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Бондар В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , водій КНП СОР «СОЦЕМД та МК»,-

за ст. 124 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2023 року серії ААД №618708, 23.1 1.2023 о 19-30 год у м.Суми на перехресті вул. Г. Кондратьєва- вул. Сумської артбригади, водій оперативного транспортного засобу - ОСОБА_1 , під час виконання невідкладного службового завдання, керуючи т/з Volkswagen Crafter, д.н.з.- НОМЕР_1 , з увімкненими маячками синього кольору і спеціальним звуковим сигналом, проїзжаючи вказане перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору, не забезпечив безпеки дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з Volkswagen Tiguan, д.н.з.- НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, які зазначені в матеріалах ДТП. Своїми діями порушив вимоги п.3.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що, будучи водієм карети швидкої допомоги, він виїхав на виклик на вул. Черепіна. Так як виклик був терміновий, увімкнув проблискові маячки, при під`їзді до перехрестя на вул. 20 років Перемоги, увімкнув також звуковий сигнал та нажимав на клаксон. Перед перехрестям знизив швидкість, так як йому був ввімкнений червоний сигнал світлофору і з правого боку рухався легковий автомобіль. І коли він вже виїхав на перехрестя, то т/з Фольцваген врізався в його автомобіль. Він намагався викрутити руль вправо, але зіткнення уникнути не вдалось. На перехресті пропустив 2 машини, які рухались справа, так як вони завершували маневр і якщо б вони стали посередині перехрестя, то заважали б йому рухатись. На самому перехресті рухався зі швидкістю 30 км/год, водій іншого авто рухався зі значно більшою швидкістю. Чи гальмував водій іншого авто повідомити не зміг, так як двоповерхова будівля затуляла йому обзор на ту машину.

ОСОБА_2 повідомив суду, що 23.11.2023 він рухався по вул. Г.Кондратьєва. Наближаючись до перехрестя з вул. 20 років Перемоги, побачив, що йому горить зелений сигнал світлофора. Виїхав на перехрестя і вже тоді побачив миготливий спеціальний сигнал карети швидкої допомоги. Для того, що уникнути зіткнення, застосував екстрене гальмування, але через погодні умови та стан дорожнього покриття, вдарився в швидку допомогу. При цьому, зазначив, що обзор йому затуляла двоповерхова будівля, а звукових сигналів він не чув. На його думку, карета швидкої допомоги рухалась зі швидкістю 50 км/год та не намагалась гальмувати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що є колегою по роботі з ОСОБА_1 . В той день вона була у бригаді швидкої допомоги, їхала разом з ОСОБА_1 . Їхали терміново, на виклик з приводу аварії. Рухались по лівій стороні з увімкненими маячками. Біля магазину «Амбар» увімкнули сирену та клаксон. Проїхали перехрестя біля кладовища, пропустили всі машини з правого боку, з лівої сторони нікого не було. Вони почали рухатись по перехрестю і вже тоді вона помітила т/з Фольцваген. ОСОБА_1 почав викручували руль вправо, щоб уникнути зіткнення, але зліва з великою швидкістю на них їхала машина, тому відбувся удар. Карета швидкої рухалась зі швидкістю 20-30 км/год, так як вони пропускали машини зправа, а водій іншого авто, на її думку, рухався не менше 70 км/год і не намагався уникнути зіткнення.

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення.

Захисник підтримав письмові заперечення, які були подані ним через канцелярію суду та просив закрити справу про адміністративне правопорушення з підстав, які у них викладені.

Окрім того, судом досліджувались: відеозапис з камер відеоспостереження та висновки експертів, які були надані сторонами по справі.

Так, відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_4 №279, в даній дорожній ситуації водій т/з Volkswagen Crafter, д.н.з.- НОМЕР_1 (швидка допомога), мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п.3.1 ПДР. З технічної точки зору в діях водія Volkswagen Crafter, д.н.з.- НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п.3.1 ПДР, який знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Відповідно до висновку Сумського НДЕКЦ від 14.03.2024 №КСЕ-19/119-24/330, в даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних та виходячи з наданих на дослідження відеозаписів водій автомобіля Volkswagen Crafter, д.н.з.- НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п.2.3б, 3.1 ПДР. Окрім того, в даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних та виходячи з наданих на дослідження відеозаписів, в діях водія автомобіля Volkswagen Crafter, д.н.з.- НОМЕР_1 ,з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.3.1 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, суд дійшов таких висновків.

Так, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Правила дорожнього руху України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух",встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, частиною національного законодаства є ратифікована Україною Конвенція про дорожній рух укладена у Відні 8 листопада 1968 року - міжнародна угода, яка набула чинності 21 травня 1977 року та була створена для полегшення міжнародного дорожнього руху і підвищення безпеки дорожнього руху шляхом впровадження стандартних правил дорожнього руху.

В ст.28 вказаної Конвенції зазначено, що звукові та світлові сигнальні пристрої можуть застосовуватися тільки для своєчасного попередження, щоб уникнути дорожньо-транспортної події.

Згідно ст.32 Конвенції спеціальні застережні ліхтарі синього кольору можуть використовуватися тільки на транспортних засобах, які користуються переважним правом проїзду і які виконують термінові поїздки, або в інших випадках, коли необхідно попередити інших учасників дорожнього руху про присутність такого транспортного засобу.

Статтею 34 Конвенції врегульовано те, що при наближенні транспортного засобу, який користується переважним правом проїзду, який подає сигнали спеціальними світловими і звуковими приладами, кожен користувач дороги повинен звільнити для нього місце на проїжджій частині і в разі потреби зупинитися.

Також ч.2 зазначеної статті визначає, що у національному законодавстві може бути передбачено, що водії транспортних засобів, що мають переважне право проїзду, які подали сигнали про своє наближення спеціальними сигнальними приладами транспортного засобу, і при умові, що не будуть поставлені під загрозу інші користувачі дороги, можуть не дотримуватися всіх або деяких положень глави II Конвенції, окрім положення пункту 2 статті 6 цієї Конвенції (яка стосується виконання вказівок осіб, уповноважених регулювати дорожній рух.).

У ст.18 Конвенції зазначено, що при наближенні до перехрестя водій повинен виявляти особливу обережність взалежності від місцевих умов. Водій повинен, зокрема, вести транспортний засіб з такою швидкістю, щоб мати можливість зупинитися і пропустити транспортні засоби, що мають переважне право проїзду.

Відповідно до п.3.1 Правил дорожнього руху України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Пунктом 3.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Тобто, враховуючи вищезазначені норми, можна стверджувати про те, що водій оперативного транспортного засобу, який своєчасно вмикає звуковий та світловий сигнальні прилади, тим самим привертаючи увагу та попереджаючи інших учасників дорожнього руху, має переважне право на проїзд перехрестя, при умові, що не будуть поставлені під загрозу інші користувачі дороги. І саме в цій умові не ставити під загрозу інших користувачів доріг і полягає забезпечення безпеки дорожнього руху. Іншими словами: водій оперативного транспортного засобу має право проїхати на червоний сигнал світлофору, якщо баче, що інші учасники дорожнього руху його помітили і пропускають (надають перевагу).

При цьому, інші водії, при наближенні до перехрестя повинні виявляти особливу обережність, не залежно від сигнала світлофора, та при наближенні транспортного засобу, який користується переважним правом проїзду, який подає сигнали спеціальними світловими і звуковими приладами, зобов`язані: дати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд.

Термін «дати дорогу» згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України означає вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

А забезпечити безперешкодний проїзд при такій ситуації означає звільнити місце на проїжджій частині для проїзду оперативного транспотрного засобу і в разі потреби зупинитися.

Так, як зазначалось вище, положення п. 3.1 ПДР України є загальними вимогами до водіїв оперативних транспортних засобів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказаний пункт ПДР не має самостійного правового значення та повинен застосовуватися одночасно з додатковою кваліфікацією відповідно до того, від яких вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил відступив водій, що й стало причиною ДТП.

Згідно фабули правопорушення, зазначеної у протоколі, вбачається, що предметом даного судового розгляду є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 , які створили загрозу для безпеки дорожнього руху, та настанням шкідливих наслідків у вигляді дорожньо-транспортної події.

Між тим, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 працівниками поліції взагалі не конкретизовано суті вчиненого ним порушення вимог ПДР України, а саме: які конкретні дії останній вчинив/не вчинив, не зазначено, від яких вимог ПДР він відступив, яким саме способом він не забезпечив безпеку дорожнього руху, що спричинило настання ДТП.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тому протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги, дотримання яких гарантує та створює особі, що притягається до адміністративної відповідальності, правові передумови для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, і право на захист від пред`явленого звинувачення.

Суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Вважаю, що формулювання правопорушення, яке не містить відповідного складу адміністративного правопорушення, яке інкримінується особі, унеможливлює реалізацію ефективного захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах "Малофеєва проти Росії" та Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист ( особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін ( оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у звязку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки за протоколом серії ААД №618708, суть правопорушення є неконкретизованою, не відображає усіх обов`язкових елементів складу правопорушення та фактів, які мають значення для притягнення особи до відповідальності, а також зважаючи на те, що суд розглядає справу виключно у межах обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, та на основі тих доказів, які стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, на підставі яких складено протокол, у зв`язку із чим суд вважає, що неможливо дійти однозначного та беззаперечного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже в матеріалах справи відсутній обсяг доказів, який міг би свідчити про це.

А висновки експертів, що були надані сторонами, як і покази потерпілого та відеозапис, не спростовуються вищевикладених обставин.

Відтак, ураховуючи зазначені обставини, вважаю, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення не доведено у встановлений нормами КУпАП спосіб, що зумовлює необхідність закриття провадження в справі саме на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, слід зазначити, що оскільки правопорушення за ст. 124 КУпАП, вчинення якого інкримінують ОСОБА_1 , не відноситься до триваючих, то на час розгляду справи судом закінчились строки визначені ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 40-1, ст.124, ст. 283, 28 4 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська