Справа №452/974/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2024 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, розлученого, проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого на посаді монтера в Акціонерному товаристві «Українська залізниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи судом встановлено наступне.
Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2ст.173-2 КУпАП, було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., на користь держави.
Разом з тим, 09 березня 2024 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , вчинив дії, які пов`язані з насильством в сім`ї, а саме, вчинив конфлікт з колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час якого кричав на неї, ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого потерпіла вимушена була звернутися за допомогою до правоохоронного органу.
За даним фактом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Розгляд справи вперше було призначено на 13 березня 2024 року о 12 год. 45 хв., який не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кущ Т.М. на лікарняному. В подальшому розгляд справи було призначено на 01 квітня 2024 року о 10 год. 00 хв..
Потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи повідомила, що ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком, з яким вона продовжує проживати однією сім`єю. Разом з ними також проживають її мати та їх спільна неповнолітня донька. 09 березня 2024 року її колишній чоловік, перебуваючи в будинку за місцем їх спільного проживання, вчинив з нею конфлікт, під час якого ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона вимушена була звернутися за допомогою до правоохоронного органу. Також ОСОБА_2 повідомила, що на час розгляду справи в суді вона з колишнім чоловіком не примирилась, оскільки він влаштовує такі скандали не вперше, прохала суд його покарати.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 не визнав себе винуватим у вчиненому правопорушенні, заперечував конфлікт з колишньою дружиною та вчинення відносно неї домашнього насильства, посилаючись на те, що він просто голосно з нею розмовляв.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно доч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції статті дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної та/або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або
бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції складено протокол серії ВАД №557501 від 09 березня 2024 року.
Разом з тим, працівником поліції не зазначено конкретних обставин, які є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП. Більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілій у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено. Окрім того, матеріали справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій. Не встановлено таких і в судовому засіданні.
На підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення посадовою особою додано лише письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , зі змісту яких достовірно встановити факт вчинення ОСОБА_1 саме 09 березня 2024 року певних дій, пов`язаних з насильством в сім`ї, неможливо.
Відтак, матеріали, додані до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, не містять достатніх та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що викладені в протоколі обставини не мають жодного правового обґрунтування, оскільки не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.
Як зазначено в ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи
доведено поза розумним сумнівом (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно з вказаною позицією Європейського суду з прав людини «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Таким чином, оцінюючи зібрані докази, зважаючи на відсутність даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та, з огляду на вищевикладене, в його діях відсутні ознаки зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись стст.173-2,247,283,284 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Т.М. Кущ