Провадження №: 3/336/1738/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка не працює, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 906406 від 22.02.2024 року, 18.02.2024 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , висловлювалась на адресу своєї свекрові ОСОБА_2 , нецензурною лайкою, ображала її та погрожувала, чим скоїла домашнє насильство психологічного характеру та завдала шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 02.04.2024 року ОСОБА_1 заперечувала обставини, які викладені у протоколі. Крім того, зазначила, що ОСОБА_2 сама неодноразово провокує сварки, під час якої, у вересні 2023 року, нанесла ОСОБА_1 тілесні ушкодження. На підтвердження зазначених обставин надала, висновок експерта № 1769/с від 21.09.2023 року.

Потерпіла ОСОБА_2 , якій в судовому засіданні роз`яснено права потерпілої, обставини, які викладені у протоколі, підтвердила. Зазначила, що бажає виселення невістки із квартирі, що їй належить. Будь-яких доказів не надавала, клопотань не заявляла.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до відповідальності та потерпілої суддя доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

За змістом ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст.6 Конвенції презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008).

На кримінально караний характер правопорушення, у вчиненні якого фактично обвинувачується ОСОБА_3 , свідчить і санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою передбачено стягнення у виді арешту.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складову презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, або ж, за аналогію із кримінальним процесуальним кодексом, на потерпілого, та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 173-2 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, особою, що склала протоколи про адміністративні правопорушення, надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення від 22.02.2024; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.2024 року; письмове пояснення ОСОБА_4 від 20.02.2024 року.

Поліцейський не відібрав пояснення свідка ОСОБА_5 , який зі слів учасників судового засідання, був там присутній.

По суті, поліцейський зібрав лише один доказ, який міг би свідчити про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відносно потерпілої ОСОБА_2 письмові пояснення самої потерпілої.

В письмових поясненнях викладені обставини співмешкання сина потерпілої разом з особою, що притягається до відповідальності, у квартирі, що належить ОСОБА_2 , нанесення ними побоїв потерпілій та висловлювання в її бік нецензурною лайкою. Ці обставини наведені без прив`язки до конкретних дати, часу, місця вчинення правопорушення, які відносять до ознак об`єктивної сторони правопорушення. Щодо події 18.02.2024 у поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 в ході конфлікту висловлювалася нецензурною лайкою, але фізичного болю не завдала. Не зазначено у письмових поясненнях і про погрози з боку ОСОБА_1 .

Саму по собі сварку між особами та нецензурну лайку без настання наслідків у вигляді побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості чи нездатності захистити себе або у вигляді завдання шкоди психічному здоров`ю особи, не можна вважати вчиненням домашнього насильства психологічного характеру та такі дії особи не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Склад правопорушення завжди конкретний і становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наданими доказами не підтверджується факт правопорушення за обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, а діяння ОСОБА_1 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283-286, 294 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 , за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена потерпілою до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Шевченківський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.С. Боєв