ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/336/24

3/609/242/2024

08 квітня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли із СПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , гр. України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , працює водієм КНП ШМР «Шумська міська лікарня»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №122011 від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин, викладених в протоколі: «22.02.2024 року 01 год. 52 хв. в м. Шумськ, по вул. Українська, Кременецького району, Тернопільської області, водій керував автомобілем CITROEN C5 Н.З. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що працює водієм в КНП ШМР «Шумська міська лікарня» і 21 лютого 2024 року він здав свою зміну та поїхав додому. Близько 02 годині ночі 22 лютого 2024 року до нього зателефонували з місця роботи і сказали негайно вирушити до місця проживання рентгенлаборанта та привезти його до лікарні, оскільки на прийом поступив пацієнт, який перебував у критичному стані, а інший водій, чия зміна була того дня, перебував на виїзді. На вулиці Українська м. Шумськ його спинили працівники поліції з приводу того, що він керував транспортним засобом в період дії комендантської години. ОСОБА_1 пояснив, що їде за дорученням ургентного лікаря, аби привезти рентгенлаборанта в лікарню, так як на прийомі є пацієнт, стан здоров`я якого критичний. Тоді працівник поліції повідомив його, що має підозру на те, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і запропонував продути газоаналізатор на місці зупинки автомобіля або ж проїхати до медичного закладу, для визначення стану сп`яніння. Він в свою чергу відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці і наполягав на проходження такого огляду в медичному закладі. По приїзду в медичний заклад в приймальне відділення, він розхвилювався і обурився стосовно ситуації, яка виникла і категорично відмовився від проходження будь-якого огляду на визначення стану сп`яніння. Повідомив, що дійсно 21 лютого 2024 року після роботи вживав алкогольні напої, знаючи, що його зміна закінчилась і він не мав наміру вирушати автомобілем будь-куди, однак додав, що в зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ситуації діяв виключно з причини крайньої необхідності, оскільки важливим було саме вчасно доставити рентгенлаборанта в Шумську лікарню та спасти життя пацієнту, який потребував негайної медичної допомоги. Вказав, що якби була можливість викликати іншого водія, то він би ніколи не сів за кермо автомобіля, будучи у нетверезому стані. Просив провадження у справі закрити за обставин вчинення правопорушення в стані крайньої необхідності.

Приймаючи рішення у справі, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за своїм змістом цієї норми закону, керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремими та самостійними діяннями, які складають склад адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейських, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час руху вулицею м.Шумськ в нічну пору, в 01 год. 54 хв., в розмові з працівниками поліції повідомив, що працює водієм в Шумській міській лікарні та їде на службовому автомобілі по лікаря-лаборанта для проведення рентгена пацієнту, проте працівники поліції вимагали у водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вбачали у водія його ознаки. Після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, водія, за його згодою, було доставлено в Шумську міську лікарню, однак в лікувальному закладі водій також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вживання алкогольних напоїв заперечував.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Так, із дослідженого в судовому засіданні листа №259 від 04.03.2024, виданого КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» слідує, що ОСОБА_1 працює на посаді водія, до виконання обов`язків ставиться відповідально, забезпечує перевезення хворих пацієнтів, а також лікарів до місця роботи та на виїзд до хворих пацієнтів. 21.02.2024 ОСОБА_1 здав зміну та 22.02.2024 за місцем роботи не перебував. Однак у зв`язку із службовою необхідністю з врахуванням того, що водій ОСОБА_2 перебував на виїзді і була необхідність забезпечення прибуття до хворого пацієнта, який перебував у критичному стані рентген-лаборанта, ОСОБА_1 було викликано 22.02.2024 о 02:00 год. ночі для доставлення рентгенлаборанта в КНП ШМР «Шумська міська лікарня».

Крім того, 05 квітня 2024 року за №396 директором КНП ШМР «Шумська міська лікарня» ОСОБА_3 видано довідку, в котрій міститься додаткова інформація стосовно події, що мала місце 22.02.2024. А саме про те, що в кінці дня 21.02.2024 до КНП ШМР «Шумська міська лікарня» поступила жителька с. М.Бережці Кременецького району ОСОБА_4 , 1944р.н. з попереднім діагнозом: перелом шийки правої плечової кістки, забій грудної клітки. З метою верифікації діагнозу та стабілізації стану пацієнта, беручи до уваги ургентність випадку за місцем роботи терміново викликано рентген- лаборанта КНП ШМР «Шумська міська лікарня». Разом з тим, водій КНП ШМР «Шумська міська лікарня» ОСОБА_2 , який заступив на зміну, перебував на виклику та не мав можливості терміново доставити рентген- лаборанта за місцем роботи до пацієнта. Тому, з метою термінового привезення до пацієнта рентгенлаборанта черговий лікар ОСОБА_5 викликала водія КНП ШМР «Шумська міська лікарня» ОСОБА_1 , який проживає неподалік лікувального закладу. У зв`язку з крайньою необхідністю, ОСОБА_1 вийшов за місцем роботи з метою забезпечення прибуття рентгенлаборанта до пацієнта.

Обставини справи, зокрема, місце події та її обставини, свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я інших людей не могла бути усунута іншими дієвими засобами ніж тими, які вчинив правопорушник. Крім того, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, оскільки дії порушника були спрямовані на забезпечення швидкої медичної допомоги третій особі пацієнту, який потребував негайної медичної допомоги, а саме кваліфікованої допомоги рентгенлаборанта.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

За приписами п. 4 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи встановлення того факту, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 17, 18, 130, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266, 268, 279, 280-285 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК