Дата документу Справа № 332/7151/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/254/24Головуючий у 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Єдиний унікальний №332/7151/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Мартинишина П.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мартинишина Павла Володимировича на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 15.11.2023 року о 19 год. 34 хв. біля буд.№1 по вул.Калібровій у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAZDA 323» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Мартинишин П.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Долучений до матеріалів справи відеозапис спростовує обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Факт керування ним транспортним засобом та наявність ознак наркотичного сп`яніння не підтверджено.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апелянт посилається на грубі порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння. Відповідне направлення видано після спливу майже 3-х годин. Висновок щодо результатів такого огляду є недійсним.

Крім того, захисник вказує, що пояснення працівника поліції не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. В поясненнях лікаря нарколога містяться ознаки припущення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено судовою повісткою 06.02.2024 року. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши захисника Мартинишина П.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №276897 від 16.11.2023 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушена мови) відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 15.11.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №10500 від 16.11.2023 року згідно якого ОСОБА_1 відмовився від відповідного медичного огляду;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП в Запорізькій області Михайличенко М.Г. та лікаря-нарколога ОСОБА_2 .

Апеляційний суд зауважує, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі, на що посилався захисник в апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 не вказував, що він не є водієм транспортного засобу, навпаки, власноручно зазначив, що керував транспортним засобом та деталізував причини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Більш того, згідно відомостей наявного відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 внаслідок виявлення на автомобілі характерних слідів ДТП. Останній відповідав на питання працівників поліції, надавав пояснення, не заперечував, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом. Окрім ОСОБА_1 поруч з автомобілем і в самому автомобілі нікого не було. Після зупинки водія у салоні транспортного засобу працівниками поліції було виявлено зіп-пакет з білою кришталеподібною речовиною, схожою на наркотичну речовину, та у подальшому викликано екіпаж СОГ на місце події.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння регламентовано ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, викладено у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Подальші дії особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, були спрямовані на імітацію проходження ним огляду на стан сп`яніння шляхом надання ОСОБА_1 розбавлених водою зразків біологічного середовища у недостатній для проведення лабораторного дослідження кількості. Такі дії розцінюються як ухилення від виконання законної вимоги поліцейського, в чому і вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На відеозаписах події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Наявні в матеріалах справи відеозаписи та інші матеріалі справи узгоджуються між собою, є допустимими і належними доказами.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 тим самим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення. Суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях водія складу вказаного адміністративного правопорушення.

До аргументів апеляційної скарги щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння апеляційний суд ставиться критично.

Визначений п.9 Розділу ІІ Інструкції 2-годинний часовий інтервал доставки осіб до найближчого закладу охорони здоров`я з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння стосується саме процедури проходження такого огляду. Натомість відмова водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, за що і було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, часовими рамками не обмежена.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини останнього у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Мартинишина Павла Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар