Справа №461/2377/24
Провадження №3/461/1098/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

28 лютого 2024 о 11 годині 45 хвилин у м. Львові на пл. Ринок, 2, у музеї «Скло», ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, дебоширив, викрикував нецензурну лексику, погрожував персоналу та відвідувачам музею, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення визнав, у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та зобов`язався більше не порушувати громадський порядок. Повідомив, що на даний час працевлаштувався, а тому просив визначити йому стягнення у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_2 в ході розгляду справи обставини наведені у протоколі підтвердила.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 558694 від 28.02.2024, у якому, серед іншого, наведено суть правопорушення, та відомості щодо учасників провадження, та роз`яснення прав ОСОБА_1 ;

- заявою потерпілої ОСОБА_2 до відділу поліції щодо протиправних дій ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора поліції А. Кайди від 28.02.2024 щодо обставин правопорушення, згідно якого останній повідомляє керівника про звернення потерпілої щодо особи, яка своїми діями порушувала громадський порядок та спокій громадян, а саме перебуваючи у п`яному вигляді нецензурно висловлювався, поводив себе агресивно та неадекватно;

- фотоматеріалами та даними адмінпрактики щодо ОСОБА_1 ;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП доведена належним чином.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції відповідної статті КУпАП.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Оскільки, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, останнього слід звільнити від сплати судового збору у даній справі.

Керуючись ст.ст. 173, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький