Справа № 195/444/24
ПОСТАНОВА
27.03.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченка Д.М., за участю секретаря судових засідань - Левкович Н.М., громадянина - ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 , адвоката - Івахненка О.О.,
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Івахненко О.О. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні складові правопорушення по ч.1 ст.130 КУпАП, тому адміністративне провадження щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на наступні обставини.
Протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 складено з порушенням норм діючого законодавства, а в діях останнього відсутній склад зазначеного правопорушення з наступних підстав.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту вказаних норм матеріального права вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.
Для встановлення відповідальності не має значення, як довго керував винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, надала руху транспортному засобу.
В якості доказів вини ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП до матеріалів справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції додано вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №590304 від 08.03.2024 року, який складено нерозбірливим почерком та не зазначено який «зібраний матеріал» додається до протоколу, тобто протокол не містить переліку документальних доказів визначених ст.251 КУпАП, які підтверджували б підстави складення протоколу; пояснення самого ОСОБА_1 ; акт проходження медичного огляду на стан сп`яніння, рапорт працівника поліції від 08.03.2024 року, де останній робить висновок про керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, але ніде не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, та відповідно відсутній відеозапис скоєння самого адмінправопорушення, тобто керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
В матеріалах доданих до протоколу відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівником поліції.
Наявний в матеріалах справи відеозапис самої події, наданий працівниками поліції, не містить самого факту керування чи управління транспортним засобом ОСОБА_1 та відповідно його зупинки працівниками поліції.
Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, наявне в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 не писав і не підписував та з ним не знайомився, яке містить ксерокопію підпису поліцейського, який відбирав пояснення, тому не може бути допустимим доказом.
Як слідує із наведеного, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (додаток 4 до Інструкції) не відповідає вимогам зазначеної Інструкції.
Відповідно пояснення ОСОБА_1 та медична довідка про проходження ним огляду на стан сп`яніння не можуть бути прийняті судом як належними та допустимими доказами по справі.
Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
За змістом статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями статті 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно з статтею 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та ін.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до диспозиції ч.3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт,який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції, гр-н ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте, в порушення вимог п.3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не зазначено які ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, мав ОСОБА_1 .
З відеозаписів, долучених до адміністративних матеріалів в якості доказу, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться біля припаркованого автомобіля. Факт керування ОСОБА_1 автомобілем відеозаписом не зафіксовано. Тобто, відсутні об`єктивні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, в якості доказів вини ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП до матеріалів справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції додано вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №590304 від 08.03.2024 року, який складено нерозбірливим почерком та не зазначено який «зібраний матеріал» додається до протоколу, тобто протокол не містить переліку документальних доказів визначених ст.251 КУпАП, які підтверджували б підстави складення протоколу; пояснення самого ОСОБА_1 ; акт проходження медичного огляду на стан сп`яніння, рапорт працівника поліції від 08.03.2024 року, де останній робить висновок про керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, але ніде не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, та відповідно відсутній відеозапис скоєння самого адмінправопорушення, тобто керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В матеріалах доданих до протоколу відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівником поліції.
Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, які також суперечать між собою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив, що ніякого письмового пояснення він не писав і не підписував, та з ним не знайомився.
Свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні, кожен окремо підтвердили суду, що 08.03.2024 року ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння транспортним засобом не керував, що по відношенню до нього безпідставно та необґрунтовано склади даний протокол.
У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте в порушення вимог п.3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не зазначено, які ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, мав ОСОБА_1 .
Як слідує із наведеного, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (додаток 4 до Інструкції) не відповідає вимогам зазначеної Інструкції.
Відповідно пояснення ОСОБА_1 та Акт огляду щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння не можуть бути прийняті судом як належними та допустимими доказами по справі.
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Недотримання положень та інструкцій постанов Кабінету Міністрів України, а також статей Кодексу про адміністративне правопорушення, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ставить під сумнів його законність, а тому протокол вважається недійсним та недостовірним.
За таких обставин дії працівника поліції не можна вважати правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 7 КУпАП.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 п.1 ст.247 КПК України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП України, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, ч.1 п.4 ст.247,283, 284, 294 КУпАП, суддя -
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд.
Суддя : Д.М.Скрипченко