ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/10242/23

Пров. №3-зв/766/2/24

10.04.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рябцевої М.С.,

за участю секретаря Орленко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Херсоні заяву адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Гонтаря Д.О., у справі про адміністративне правопорушення за №521/10242/23 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП,

встановив:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя Гонтар Д.О.) перебувають матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Цвігун А.В. заявив відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Гонтарю Д.О. В обгрунтування відводу зазначив, що перед судовим засіданням 13.02.2024 року ним було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі на час перебування на військовій службі ОСОБА_1 . Вважає, що фактично заявлене клопотання не було розглянуто, оскільки жодних процесуальних рішень за результатом його розгляду він не отримував. Однак після судового засідання ним було отримано лист від головуючого по справі, в якому зазначено про відсутність підстав для зупинення провадження. Вважає, що такі дії головуючого свідчать про його упередженність та необ`єктивність судді.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу з огляду на таке.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, якою врегульоване питання щодо відводу судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України містять відповідні статті, якими врегульоване питання про відвід (самовідвід) судді, а тому, при вирішенні питання про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, слід застосувати аналогію права, що кореспондується з п. 4 рішення №34 Ради судді України від 08.06.2017 року.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України, законом передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Заявляючи відвід судді фактично посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, враховуючи зміст викладених норм, особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів у неупередженості судді, який розглядає справу по суті. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Відповідно до п. 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як встановлено в ході розгляду даної заяви, підставою для відводу судді Гонтаря Д.О. є те що, захисник не отримав процесуального рішення про заявлене ним клопотання про зупинення провадження по справі, лише лист у письмовій формі, в якому було фактично висловлено про відмову в задоволенні його клопотання.

Прийняття судом певних процесуальних рішень чи дій підчас розляду справи, жодним чином не може вважатись обставиною, яка викликає сумнів в упередженості.

Крім того, незгода особи з прийнятими суддею рішеннями під час розгляду справ або процесуальною дією, не є безумовною підставою для висновку про упередженість та необ`єктивність судді.

Слід також звернути увагу, що кінцеве рішення по даній справі ще не прийняте, а жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Те, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань сумнівається в неупередженості судді, не свідчить про її упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від здійснення правосуддя у справі про адміністративне правопорушення, а незгода з процесуальним рішенням (діями) судді у відповідному провадженні може бути підставою, в подальшому, для оскарження постанови судді відповідно до положень КУпАП, а не для відводу судді.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді Гонтаря Д.О., та які б, в свою чергу, унеможливлювали здійснення ним розгляду справи про адміністративне правопорушення, тоді, як сама по собі незгода з процесуальними діями та рішеннями судді не може бути достатніми підставами існування обставин, що викликали б сумнів в її неупередженості.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Цвігуна А.В. про відвід судді Гонтаря Д.О. необґрунтовані, а заява про відвід судді є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.75,76,81,369 КПК України, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

постанови:

У задоволенні заяви адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Гонтаря Д.О., у справі про адміністративне правопорушення за №521/10242/23 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП - відмовити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. С. Рябцева