Справа № 203/6691/23
Провадження № 3/0203/371/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого адвокатом в Адвокатському об`єднанні «Аріадна», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції після дооформлення на виконання постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л. від 30.11.2023 року надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №554759, від 28.10.2023 року за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водій ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пояснив, що він не порушував Правила дорожнього руху (далі ПДР), бо під час виконання повороту ліворуч він переконався в тому, що може продовжувати рух, відповідно до пунктів 16.5, 16.8 ПДР, для завершення маневру, який він розпочав на зелений сигнал світлофора та повинен був завершити на червоний сигнал світлофора. Водночас дії другого учасника ДТП стали причиною зіткнення транспортних засобів.

Водій ОСОБА_2 пояснив, що на його думку, водій ОСОБА_1 не дотримався ПДР, бо під час повороту ліворуч він не переконався, що це буде безпечним та на червоний сигнал світлофора продовжив рух. При цьому основна маса його автомобіля вже була на дорозі, проте водій ОСОБА_1 його не пропустив.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що за відомостями з протоколу, 28.10.2023 року о 14:30 годині в м. Дніпрі, Центральний район, на перехресті пр. Олександра Поля та вул. Ульянова водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та їм завдані матеріальні збитки. Тим самим дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

За змістом протоколу у водія ОСОБА_1 було вилучене посвідчення водія, серії НОМЕР_3 , видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом: НОМЕР_4 .

Під час судового засідання було встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також оглянутий DVD-R диск з відеозаписом з відеореєстратора водія ОСОБА_1 .

За поясненнями водія ОСОБА_1 від 28.10.2023 року, він, керуючи транспортним засобом Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_1 , 28.10.2023 року близько 14:30 години рухався по пр. Олександра Поля на зелений сигнал світлофора, намагався здійснити поворот ліворуч на вул. Ульянова. Перед його автомобілем також ліворуч стояли автомобілі, через що йому прийшлось зупинитися на перехресті, щоб дочекатися поки автомобілі, які стояли попереду почнуть рух. Завершуючи маневр на підставі п. 16.5 ПДР, звільняючи перехрестя, у нього з правої сторони в`їхав автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 вважає, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , не надав йому можливість закінчити маневр, який він почав, чим скоїв ДТП та завдав матеріальні збитки, а саме пошкодження автомобіля. Водій ОСОБА_1 надав відео з відеореєстратора автомобіля.

За поясненнями водія ОСОБА_2 від 28.10.2023 року, він їхав на своєму автомобілі Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Ульянова в напрямку вул. Руденко. Він зупинився на червоне світло світлофора на перехресті вул. Ульянова перед проспектом Олександра Поля. Коли загорілось зелене світло, він почав рух через проспект Олександра Поля. Він рухався прямо крізь проспект, а коли в`їхав на проміжну частину з лівої сторони його вдарила машина Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_1 , правим бампером його ліве крило переднє і лівий передній бампер.

Також судом були оглянуті схема місця ДТП від 28.10.2023 року, підписана водіями, та надана потерпілим роздруківка стоп-кадру з відеозапису.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольнякова О.О. від 09.02.2024 року, справа №203/7162/23, провадження №3/0203/373/2024, було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; закрито провадження по справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності. За змістом постанови суду, водій ОСОБА_2 дійсно скоїв правопорушення, порушивши вимоги п. 16.5 ПДР.

Вказана постанова суду не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили станом на 20.02.2024 року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (в редакції, чинній станом на 28.10.2023 року), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пунктів 16.4, 16.5, 16.8 Правил дорожнього руху, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

У разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Також відповідно до п. 1.3., 1.4., 1.5., 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити у повноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або у повноважений ним орган.

Особи, які порушують ці Правила, несуть від повідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 124 КУпАП (в редакції, чинній станом на 28.10.2023 року), Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Примітка. Особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа №463/1352/16-а, провадження №К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції з прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує на тому, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»,рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, у ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом були оцінені докази, наявні в матеріалах справи за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналіз встановлених в судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів крізь призму вказаних вище норм вказує, що під час завершення виконання маневру повороту ліворуч водій ОСОБА_1 дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, бо його автомобіль вже перебував на смузі руху з метою завершити поворот ліворуч під час руху вже на червоний сигнал світлофора. У цей момент і відбулось зіткнення з автомобілем другого учасника ДТП водія ОСОБА_2 , який їхав на зелений сигнал світлофора прямо по смузі руху та не надав дорогу водію ОСОБА_1 для завершення маневру, порушивши вимоги п. 16.5 ПДР. Оскільки відповідно до дорожньої обстановки, що склалась, водій ОСОБА_2 зобов`язаний був дати дорогу транспортному засобу, яким керував водій ОСОБА_1 , та завершував рух через перехрестя. Це також встановлено і постановою суду від 09.02.2024 року, яка набрала законної сили.

Суд бере до уваги і те, що автомобіль водія ОСОБА_2 рухався по смузі руху, по якій в цей момент вже рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Тобто водій ОСОБА_1 під час завершення маневру повороту ліворуч дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та повинен був завершити маневр, у ході чого і відбулось зіткнення.

Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає недоведеною вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд, враховуючи, що у ході судового розгляду справи в діях водія ОСОБА_1 не було встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючи ст. ст. 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ф.М. Ханієва