Справа № 708/266/24
Номер провадження № 3/708/160/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 6 березня 2024 року о 07 год. 30 хв. в с. Головківка Черкаського району Черкаської області по вул. Б. Хмельницького керував автомобілем ГАЗ 3302, д/н НОМЕР_2 , належним ОСОБА_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП так як вживав медичні препарати після ДТП, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він скоїв ДТП, оскільки перебував у шоковому стані, від проходження запропонованого медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, оскільки злякався, про що написав у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що не визнає провини в даному правопорушенні, оскільки наркотичні речовини не вживав.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, з наданого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів за фактом ДТП відмовився від проходження огляду в медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння, про що власноруч написав пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення.

З наведеного випливає, що у провину ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження запропонованого медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння після скоєння ДТП, тобто, порушення п. 2.5 ПДР України.

В той же час, диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП, за якою на думку працівника поліції, який оформляв протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, має нести відповідальність ОСОБА_1 , передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суддя зауважує, що у визначеному ч. 4 ст. 130 КУпАП переліку не передбачено відповідальність водія, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав лікарські препарати, саме за відмову від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто за порушення п.2.5 ПДР України, як зазначено у протоколі та інкримінується ОСОБА_1 , а не за п. 2.10 «є» ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Так, кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю лікарських препаратів, а не відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, в даному випадку правове значення має правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 .

У той же час, працівником поліції при кваліфікації дій правопорушника фактично зазначено, що водій після скоєння ДТП вживав лікарські препарати і відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Виходячи з цього, особа, яка притягується до відповідальності, усвідомлює саме таке обвинувачення, а відтак і захищатись має саме від нього.

Проте суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейськогосуду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, беручи до уваги невизнання ОСОБА_1 провини у скоєному, суддя приходить до висновку, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тобто, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження "поза розумним сумнівом" факт вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи лікарських препаратів, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 284 КУпАП, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко