ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/387/24Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/247/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гурника В.О. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Згідно постанови, 29 січня 2024 року о 19 год. 28 хв. в м. Кременець по вул. С.Петлюри водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 «Драгер», результат огляду позитивний 1,61 проміле. Від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Гурник В.О. просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

сам факт визнання особою вини у правопорушенні не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності;

ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення не вчиняв, так як не здійснював керування транспортним засобом, та на момент складання протоколу відносно нього не був водієм транспортного засобу в розумінні ПДР;

працівники поліції, в порушення ст.266 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Гурника В.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, а провадження закрити, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 037860 від 29 січня 2024 року; тестуванні на алкоголь до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 037860 від 29 січня 2024 року (результат тесту 1,61 проміле); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29 січня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідці про наявність посвідчення водія від 07 лютого 2024 року; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QМ 0373 083 23; сертифікаті затвердження типу засобів вимірювальної техніки; матеріалах відеофіксації; постанові про накладення адміністративних стягнень від 29 січня 2024 року, та поясненнями самого порушника, що дані ним в судовому засіданні.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам факт визнання особою вини у правопорушенні не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки сам факт визнання вини ОСОБА_1 , а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення не вчиняв, так як не здійснював керування транспортним засобом, є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 037860 від 29 січня 2024 року, який узгоджується з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту свого керування транспортним засобом.

Крім того, даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (файл .mov ) зафіксовано розмову працівника поліції із ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом та порушив ПДР, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом.

Також, даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, розмову працівника поліції з приводу порушення ОСОБА_1 ПДР України, де останній повідомив поліцейського що все розуміє (файл .mov з 19:32:25 год).

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 не керував, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 824329 від 29 січня 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП за тим фактом, що водій ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 19 год. 28 хв. у м.Кременці при виїзді на основну дорогу порушив Правила дорожнього руху (а.с.7).

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і доказів такого апеляційному суду не надано, а тому слід вважати, що ця постанова не скасована і набрала законної сили.

Доводи захисника про те, що працівники поліції, в порушення ст.266 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідають дійсності, так як із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він від керування транспортним засобом буде відсторонений (файл .mov з 19:32:55 год). Крім того, навіть у випадку незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення не спростовує факту вчинення правопорушення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гурника В.О. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя