Справа №490/261/24
Провадження № 33/812/179/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Демінської Олесі Іванівни у приміщенні цього суду 04 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№561449 від 05 січня 2024 р. водій ОСОБА_1 04 січня 2024 року о 23 год. 34 хв., рухаючись в м. Миколаїв по пр. Центральному в районі будинку буд. № 81/1, керував транспортним засобом «Kia Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотеста Драгер відмовився, водію було запропоновано огляд у медичному закладі, на що той погодився, але згідно висновку №8 від 05 січня 2024 р. відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими матеріалами був скерований органами поліції на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва.

В судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши в ній також, що свою винуватість не визнає. 05 січня 2024 р. під час медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від проведення досліджень не відмовлявся. У зв`язку із поганим самопочуттям, пов`язаним із застудним захворюванням, не зміг в повному обсязі видути повітря з легень для аналізу за допомогою приладу «Drager». Після чого він просив лікаря забрати аналіз крові, в чому йому було відмовлено. Одразу після складання протоколу співробітниками поліції він написав заяву в цей самий медичний заклад на проведення дослідження виявлення стану алкогольного сп`яніння, під час якого алкоголю в організмі не було виявлено.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, судом не були в повній мірі досліджені обставини справи під час судового розгляду, які мають значення для вирішення справи, а матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №561449 в графі «суть адміністративного правопорушення» вказано, зокрема, що його відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та медичного огляду поліцейським зафіксована на нагрудний відеореєстратор БК 471347, БК 470577, БК 474660. У протоколі в графі «до протоколу додаються» вказано: акт огляду на стан сп`яніння, висновок лікаря №8 від 05.01.2024р., відео з БК471347, БК470577, БК474660, відео з відеореєстратора Y. DASHCAM 2865. Проте в матеріалах справи відсутнє відео з нагрудного відеореєстратора БК474660, що є грубим порушенням ч.2 ст. 266 КУпАП та Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Також у протоколі в графі «...повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться...» не зазначені дата, час та назва суду, в якому відбудеться розгляд справи, незазначені засоби зв`язку особи, відносно якої складено протокол. Тому, на думку ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні відомості про його належне повідомлення щодо розгляду справи 07 лютого 2024 р. о 11:00 год. у Центральному районному суді м. Миколаєва. Про розгляд справи він дізнався із сайту Судова влада України. Крім того в акті огляду в графі «результати огляду на стан сп`яніння» відсутні відомості про встановлення його стану сп`яніння, замість цього зазначено: «відмовився від огляду на місці зупинення Т.З.», що не передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Даний акт огляду взагалі не повинен був долучений до протоколу, оскільки стан сп`яніння ОСОБА_1 не був встановлений. Отже, суд першої інстанції безпідставно послався на акт огляду, як на доказ, що підтверджує вину ОСОБА_1 . Ним долучений до справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «МОНЦПЗ» МОР №8 від 05 січня 2024 р., згідно з яким лікарем ОСОБА_2 , що проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медогляду, що також суперечить вимогам Інструкції та не може бути допустимим доказом у справі. Вказаним лікарем йому було відмовлено у відборі біологічного матеріалу сечі та крові, що зафіксовано на відео з нагрудного відеореєстратора БК 471347, БК 470577, однак суд безпідставно послався на висновок КНП «МОНЦПЗ» МОР №8 від 05 січня 2024р. як на доказ, що доводить його вину, оскільки на відео зафіксовано, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, три рази по три секунди продував прилад як міг, оскільки був хворий, добу не спав; проведення лікарем функціональних проб (пальце-носова проба, стійкість в позі Ромберга, таблиця Шульця) відповідно до Порядку проведення медичних оглядів громадян з метою виявлення у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, що затверджений наказом Управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації 02.08.2018 р. №466-Л. ОСОБА_1 зауважує, що повідомив поліцейського, що не вживав алкогольні напої, був знервований, прийняв декілька капель заспокійливого засобу - настоянку пустирнику, оскільки повернувся з лінії фронту м. Херсон, де попав під обстріл. Також, згідно із випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Військово-медичного управління Служби безпеки України від 13 березня 2024 р. 28 грудня 2023 р. він звернувся за медичною допомогою, в зв`язку з гострим правобічним середнім катаральним отитом йому було призначено лікування, зокрема, антибіотиком Амоксіл К на сім днів, який він почав приймати з наступного дня, що само по собі виключає вживання алкогольних напоїв. До того ж з 02 січня 2024 р. до 06 січня 2024 р. він знаходився у службовому відрядженні до м. Миколаїв та м. Херсон, що підтверджується копією посвідчення про відрядження №3120 від 27 грудня 2023 р. Управління СБ України в Одеській області, що також виключає вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв. Посилання суду першої інстанції на те, що будь-якого правового значення не має його самостійне звернення до медичного закладу та отримання висновку про тверезість, оскільки це суперечить положенням ст. 266 КУпАП, є безпідставним. У медичному закладі, в присутності лікаря та поліцейських, він наполягав на відібранні біологічних зразків - сечі або крові, але йому було відмовлено лікарем. До того ж, після керуванням транспортним засобом та відібрання аналізу сечі пройшло 3,5 години (зупинка - 23:34 год, аналіз сечі - 03:07год), а не більше 4 годин, як зазначено у постанові. На думку ОСОБА_1 , як би лікар ОСОБА_2 вчасно у присутності поліцейського відібрав у нього біологічні зразки, йому б не довелося самостійно звертатися до медичного закладу.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи про адміністративне правопорушення, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно письмової зави до суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі, не визнає.

Між тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 561449 від 05 січня 2024 року, відповідно до яких 04 січня 2024 р. о 23:34 год. водій ОСОБА_1 рухався в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі буд. № 81/1, керуючи транспортним засобом «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «Drager» відмовився. Водію запропоновано огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога на що водій погодився. Згідно висновку з КНП МОЦПЗ МОР № 8 від 05 січня 2024 р., складеного о 00:30 год., лікар зафіксував відмову від проходження медичного огляду;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а також зафіксовано відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з особистим підписом ОСОБА_1 ;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 05 січня 2024 р., згідно з яким лікарем, що проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зафіксовано відмову останнього від проходження медичного огляду;

- долученими до протоколу відеозаписами: з місця зупинки транспортного засобу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій зупиненого транспортного засобу спілкується з поліцейськими, відповідаючи на їх запитання щодо вживання алкогольних напоїв, та стверджує, що випив настоянку з «бояришника» та «пустирніка», оскільки повернувся з лінії фронту - м. Херсон, де попав під обстріл, на місці зупинки транспорту проходити огляд на стан сп`яніння відмовився, але надав згоду пройти його у медичному закладі;

з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що в медичному закладі ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння не пройшов, оскільки не вчинив дії, необхідні, щоб продути газоаналізатор «Drager» та пройти тест, незважаючи на неодноразові роз`яснення лікаря щодо техніки проходження огляду та роз`яснення поліцейським наслідків ухилення від огляду.

Така поведінка ОСОБА_1 , який не вчинив необхідних для проходження тесту дій (продути через мундштук газоаналізатора «Drager»), свідчить про те, що він ухилився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що розцінюється як відмова від огляду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Суд першої інстанції також дав належну оцінку наведеним ОСОБА_1 запереченням проти висунутого йому звинувачення у вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з наведеними судом першої інстанції мотивами та також відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо відсутності в матеріалах, долучених поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудної камери БК №477660, то таке не свідчить про порушення при огляді ОСОБА_1 вимог щодо застосування під час проведення огляду поліцейським технічних засобів відеозапису, викладених у ч. 2 статі 266 КУпАП, оскільки до протоколу серії ААД №561449 долучені жорсткі диски із записами з інших нагрудних камер поліцейських БК470577, БК 471347, які також зазначені у протоколі і містять повний запис процедури огляду ОСОБА_1 щодо стану алкогольного сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 05 січня 2024 року.

Щодо незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати, часу та назви суду, в якому відбудеться розгляд справи.

Так, у протоколі серії ААД №561449 поліцейський у графі «повідомлено, що розгляд справи відбудеться …» зазначив «за викликом суду».

Зазначені вказівка відповідає приписам статей 277-2 КУпАП щодо повідомлення особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи повісткою органом, який цю справу розглядає.

Посилання на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце судового засідання спростовуються його заявою, поданою безпосередньо до суду першої інстанції 07 лютого 2024 року про проведення судового засідання без його участі.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 04 березня 2024 року, але з метою дотримання його права на участь в судовому засіданні було направлено поновлення строку на подання апеляційної скарги, що дало можливість ОСОБА_1 дати пояснення в суді, виклавши свою позицію щодо складеного протоколу.

Щодо недотримання лікарем порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Порядок огляду водія транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, а також Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Згідно частин 2-4 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п. 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктами 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні положенням викладені в пунктах 3, 4, 6 Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Положення Розділу ІІІ Інструкції дають підстави для висновку, що проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим: з метою визначення наркотичного засобу або психотропних речовин (п. 7); якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п. 14).

Наведені норми закону та підзаконних актів свідчать про те, що у разі проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння не передбачено проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові. Такий огляд проводиться лікарем із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Згідно встановлених у справі, яка розглядається обставин, у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 лікарем було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатор «Drager» , який є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки, тому законодавчих підстав у лікаря для відібрання у ОСОБА_1 біологічного середовища або крові не було.

Тому не ґрунтуються на вимогах нормативних актів доводи апелянта про порушення відносно нього порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оскільки ОСОБА_1 своїми діями фактично ухилився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння поліцейський правомірно склав відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг вживати алкогольні напої через стан здоров`я (лікування антибіотиками) та перебування у відрядженні, не приймаються, оскільки це не має правового значення з урахуванням того, що у протоколі серії ААД №561449 його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані такого сп`яніння.

З цих же міркувань відхиляються аргументи про проходження ОСОБА_1 з власної ініціативи огляду лікарем КНП «МОНЦПЗ» МОР на стан сп`яніння 05 січня 2024 року, яким не виявлено сп`яніння (а.с. 10). До того є, як правильно виснував суд першої інстанції, цей огляд не відповідає вимогам статті 266 КУпАП, оскільки проведений за відсутності поліцейського.

Щодо доводів про неприйнятність як доказу акту огляду, оскільки в ньому зазначено про відмову від проходження огляду.

Відповідно до пункту 10 Розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Зміст вказаного акту не передбачає, але і не забороняє поліцейському констатувати факт відмови водія від проходження огляду, а тому його не можна вважати неналежним доказом, оскільки він оцінений судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 04 січня 2024 р. транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна