ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/895/24 Справа № 201/1443/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Власенкова А.С. на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 26 січня 2024 року о 22.45 год. керував автомобілем «Lexus», д/н НОМЕР_1 , та рухався по вул. Шолом-Алейхем біля буд. 4А в м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку шляхом відмови від його проходження на вимогу працівника поліції із застосуванням технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що про наявність постанови ОСОБА_1 дізнався 13 березня 2024 року з ЄДРСР. Копію оскаржуваної постанови йому направлено не було.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Вказує, що не було складено та вручено ОСОБА_1 направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. Вважає, що відповідальність за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає виключно у разі висловлення такої відмови у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не надійшло жодної повістки про виклик до суду.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Власенков А.С. у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 березня 2024 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 18 березня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`янінняспростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського та направленням водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Крім того, твердження в апеляційній скарзі захисника про те, що працівниками поліції не було складено та вручено ОСОБА_1 направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, не є підставою для визнання порушеною процедури проведення огляду та у зв`язку з цим скасування оскаржуваної постанови, оскільки вимоги КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не передбачають обов`язкового складання та вручення такого направлення у випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, положеннями вказаної Інструкції та нормами ст. 130 КУпАП спростовуються посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що відповідальність за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає виключно у разі висловлення такої відмови у закладі охорони здоров`я, оскільки диспозиція ст. 130 КУпАП не передбачає такої обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення як перебування у закладі охорони здоров`я під час висловлення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи в апеляційній скарзі захисника стосовно порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи є безпідставними з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про складання щодо нього протоколу про адміністративне порушення, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського та не заперечується в апеляційній скарзі.

Також, суд першої інстанції здійснив необхідні заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом неодноразового направлення на ім`я ОСОБА_1 за місцем його проживання судових повісток про виклик до суду у судове засідання, проте останні були повернуті до суду з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання.

При цьому ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його до суду першої інстанції, до суду першої інстанції жодного разу не з`явився, не вживав заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи, що свідчить про його ухилення від участі у розгляді справи та безпідставне умисне затягування справи.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського Суду з прав людини, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП обгрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Власенкову А.С. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Власенкова А.С. залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот