Номер провадження: 33/813/1011/24
Номер справи місцевого суду: 511/955/24
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №255387 від 28 лютого 2024 року, 28 лютого 2024 року о 21:50 на західній околиці міста Роздільна Одеської області на відстані 8000 метрів від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 . За результатами проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що ОСОБА_1 в групі осіб, зокрема, з громадянином України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн 0511 на напрямку село Розалівка (Україна) село Стара Андріяшівка (Республіка Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1 статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 рокускасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи оскаржувану постанову, Роздільнянський районний суд Одеської області залишив поза увагою, що з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину кордону. Зауважує, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника разом із групою осіб та лінію державного кордону, а також фото- чи відео-фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, матеріали справи не містять. Більше того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знаходився в м. Роздільна на відстані 8000м від лінії державного кордону України, що виключає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроби незаконного перетину державного кордону в розумінні норм Закону України «Про державний кордон України», який визначає поняття державного кордону, пункт пропуску через державний кордон та його перетин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 також зазначає, що його письмові пояснення щодо визнання ним вини у вчиненні спроби незаконного перетину державного кордону не можуть бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. Крім того, всі пояснення, які наявні в матеріалах справи є ідентичними, тобто написані під диктовку працівників прикордонної служби.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, шо він здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, а тому постанова Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 09.04.2024, ОСОБА_1 та його представник адвокат Пилип`юк О.М. не з`явилися, направили 08.04.2024 до суду заяву, у якій просили розглянути дану справу без іх участі.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №255387 від 28 лютого 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року;

- рапортом інспектора прикордонної служби 3-ї категорії водій відділення інженерного облаштування державного кордону впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », мол. с-нт Богдана Лазаренко від 28 лютого 2024 року;

- довідкою за результатами проведення перевірочних заходів.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року та порушенні ним вимог ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину кордону, ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника разом із групою осіб та лінію державного кордону, а також фото- чи відео-фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, матеріали справи не містять.

Проте вказані доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, з огляду на наступне.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №255387 від 28 лютого 2024 року встановлено, що 28 лютого 2024 року о 21:50 на західній околиці міста Роздільна Одеської області на відстані 8000 метрів від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 . За результатами проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що ОСОБА_1 в групі осіб, зокрема, з громадянином України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн 0511 на напрямку село Розалівка (Україна) село Стара Андріяшівка (Республіка Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1 статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, письмові пояснення надав на окремому аркуші, послуг захисника та перекладача не потребує, про що і розписався у даному протоколі (а.с. 2, 2 зворот).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року, які були долучені до вказаного протоколу вбачається, що останній пояснив, що він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 хотіли перетнути незаконно кордон України, щоб проживати за кордоном. Свою провину визнає, щиро розкаюється. Претензій до прикордонників немає (а.с. 4).

Крім того, вина ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину держаного кордону поза пунктом пропуску доведена по справі також рапортом інспектора прикордонної служби 3-ї категорії водій відділення інженерного облаштування державного кордону впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », мол. с-нт ОСОБА_4 від 28 лютого 2024 року, який доповів, що з 18:00 28.02.2024 до 23:00 28.02.2024 він виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Контрольний пост». 28 лютого 2024 року о 21 год. 50 хв. На західній околиці міста Роздільна Одеської області на відстані до 8000 метрів від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 . За результатами проведення фільтраційно перевірочних заходів стало відомо, що вказаний громадянин, в групі осіб, а саме; з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі прикордонного знаку №0511 на напрямку с. Розалівка (Україна) с. Стара Андріяшівка (РМ) поза пунктом пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу чим порушив вимоги абзацу 1 ст. ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Вищевказане доводить наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону України.

Крім того, на думку, апеляційного суду іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування мешканця м.Камянець Подільський Хмельницької області, ОСОБА_1 який документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , та мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території АДРЕСА_2 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Доводи апелянта про те, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відеофіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, в матеріалах справи не міститься є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він знаходився в м. Роздільна на відстані 8000м від лінії державного кордону України, що виключає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроби незаконного перетину державного кордону в розумінні норм Закону України «Про державний кордон України», є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Посилання ОСОБА_1 на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17, не беруться судом до уваги, оскільки в цій постанові викладені інші обставини ніж в даній справі. Крім того, апеляційний суд зазначає, що визнання вини ОСОБА_1 не є єдиними доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином доводи апелянта щодо приводу відсутності у справі належних та допустимих доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставами для скасування постанови суду.

Отже, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова