Справа № 304/489/24 Провадження № 3/304/533/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), неодруженого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу № 3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП від 05 лютого 2024 року видно, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебуваючи на відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 58, 59 Закону України «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Дисциплінарний статуту Збройних Сил України», п. п. 2, 2.14, 2.18, 2.19, 2.21, 2.27, 2.47, 2.46 посадової інструкції начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), затвердженої наказом начальника прикордонного загону від 30 грудня 2023 року № 250-Д, та Алгоритму порядку звернення військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону за медичною допомогою, затвердженого наказом начальника прикордонного загону від 16 липня 2022 року № 955-АГ, належним чином визначені обов`язки не виконував, а саме у період з 19 по 21 грудня 2023 року не здійснював своєчасне та об`єктивне надання доповіді та донесення про відсутність на військовій службі молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухаря групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого солдата ОСОБА_2 , що призвело до непоінформованості командира НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про безпідставну відсутність ОСОБА_2 за місцем проходження військової служби та відповідно невжиття командуванням НОМЕР_1 прикордонного загону всіх можливих і необхідних заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження останнього, продовження безпідставного нарахування військовослужбовцю грошового та харчового забезпечення всупереч вимогам нормативно-правових актів, а також несвоєчасне внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказував на те, що оскільки відповідно до повідомлення начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_3 від 29 березня 2024 року свідок ОСОБА_4 24 березня 2024 року вибув у службове відрядження з метою виконання бойових (спеціальних) завдань до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби Україна, у зв`язку з чим допитати останнього у цій справі в якості свідка не має можливості, при цьому вказав, що зазначена у протоколі подія мала місце понад три місяці тому, а відтак строки притягнення його до адміністративної відповідальності пройшли, у зв`язку з чим згідний на закриття провадження в справі.

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року, строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

У постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження №К/9901/12342/18) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію, згідно з якою визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічно у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року визначено, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Оскільки на даний час з моменту вчинення правопорушення строки, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП, закінчились, тобто пройшло більше трьох місяців, тому суддя з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі імперативних вимог Закону прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 9, 277, 278-280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.