Справа № 677/1217/23
Номер провадження 3/677/6/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 4 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній,за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2023 року, о 15 год. 44 хв., на польовій дорозі між с. Волиця та с. Кульчини, ОСОБА_1 керував мопедом «Viper Active», без номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6810», тест № 1730, результат огляду становить 0,83 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказав, що не перебував за кермом транспортного засобу, надані працівниками поліції письмову докази не відповідають вимогам Закону.

Крім того, ОСОБА_1 до суду було подано клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подане клопотання мотивував тим, що 30.07.2023 року він знаходився поблизу лісу в с. Кульчини. Близько 16 год. 15 хв. біля нього зупинився автомобіль з написом «Поліція». В ході розмови у працівників поліції виникла підозра, що він знаходиться у нетверезому стані. Вказує, що на момент прибуття працівників поліції він знаходився біля транспортного засобу, але не керував ним. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння він погодився, однак був не згідний із його результатом, на що йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак най його думку запропонований медичний заклад в с. Скаржинці Хмельницької області знаходився на відстані 70 км від місця події, а тому не бажаючи витрачати час, вимушений був погодитись з результатом тесту. Вказує, що йому не вказали за якою статтею він притягується до відповідальності, з протоколом не ознайомлювали, однак він ним був підписаний, копію протоколу не отримав, що вважає грубим порушенням його права на захист.

У судовому засідання працівник поліції Момот О. повідомив суду про те, що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яку було зупинено працівниками поліції, які були задіяні на охороні поля з маком, про що маються відповідні розпорядження, накази. Працівники поліції виявили порушника, та повідомили на лінію 102, потім вони приїхали і діяли надалі у відповідності до їхньої Інструкції. Було встановлено, що особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння, складено протокол.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В силу п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 306649 від 30.07.2023 року; оглянутими файлами відеозаписів адміністративного правопорушення, із сукупності яких встановлено, що ОСОБА_1 керував мопедом, був зупинений поліцейськими (на долученому відео видно, як порушнику посадовою особою надається посвідчення поліцейського, потім особу передано екіпажу, який здійснював подальші дії по оформленню справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП), на пропозиції поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки погодився, та такий огляд пройшов.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксований приладом «Драгер», ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відомостями з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які містять інформацію щодо згоди ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння з використанням приладу Драгер.

Суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення даного правопорушення настає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне до даних правовідносин застосувати правовий висновок, зроблений Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20, згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

За таких підстав, враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який не працює, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, доходжу висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією цієї статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст.130, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ,судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: В.О. Шовкун