Справа № 503/58/24
Провадження №3/503/144/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1222 КУпАП,

встановив:

12 січня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129471, згідно змісту якого 11.01.2024 року о 19.29 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Грабарській в с. Івашків, Подільського району Одеської області, не виконав завчасно подану вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків, внаслідок чого у подальшому був затриманий в ході переслідування на патрульному автомобілі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.4 Правил дорожнього руху та тим самим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1222 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи своєчасно повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, шляхом надіслання йому судової повістки у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номер його телефону зазначений у його письмовій заяві від 14.02.2024 року про ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відповідна довідка. Водночас клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло на адресу суду електронною поштою 09.04.2024 року задоволенню не підлягає, оскільки вже подається не вперше, зокрема клопотання про відкладення раніше призначених судових засідань вже надходили до суду від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, 14.02.2024 року та 27.03.2024 року в рамках іншої справи про адміністративне правопорушення № 503/57/24 у відношенні нього за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що 11.04.2024 року збігає тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП, а тому суд не вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду даної справи на 16.04.2024 року, як зазначено в його заяві від 27.03.2024 року, або на травень 2024 року, як зазначено в його заяві від 09.04.2024 року. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас суд відзначає, що ні ст. 268 КУпАП, а ні ст. 15 КУпАП не передбачають яких-небудь відмінностей у провадженні в справах про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців, натомість згідно останньої за порушення, серед іншого, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху зазначені особи (військовослужбовці) несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Крім того, суд звертає увагу, що КУпАП, зокрема його ч.4 ст. 277, не містить в собі положень щодо зупинення строку розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення у відношенні осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та одночасно є військовослужбовцями протягом особливого періоду (в умовах воєнного стану), до їх звільнення з військової служби.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Вимогами пункту 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), передбачено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно положень пункту 8.9 Правил, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

11 січня 2024 року о 19.29 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Грабарській в с. Івашків, Подільського району Одеської області, не виконав завчасно подану вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що були досліджені судом під час судового розгляду, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 129471 від 12.01.2024 року (а.с.2); рапортом інспектора СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Василя Петрика (а.с.5); рапортом поліцейського СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капрала поліції Артура Погасяна (а.с.6); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 11.01.2024 року (а.с.8), згідно змісту яких 11.01.2024 року близько 18.50 годині він знаходився в с. Івашків в місцевому кафе-барі, де також перебував ОСОБА_1 , який вживав спиртні напої, після чого він став свідком того, як ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля Форд Мондео сірого кольору та запустив двигун, він також сів до свого автомобіля та почав рух в напрямку м. Кодима, а позаду нього почав їхати ОСОБА_1 на вищезазначеному авто.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмове пояснення свідка ОСОБА_2 допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, що дозволяє суду зробити на його підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння, а саме про те, що безпосередньо перед подією ігнорування вимоги працівника поліції про зупинку транспортним засобом Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , керував саме ОСОБА_1 .

В свою чергу матеріали відеозаписів «20240111_192936.MOV» зробленого на відеореєстратор встановлений у патрульному автомобілі поліції та «0000000__0292.MP4» (проміжок часу запису з 0:00:00 по 0:01:00) зробленого на нагрудну камеру поліцейського DSJ_0000000_000000, що долучені до матеріалів справи № 503/57/24 на DVD-R диску доданому до рапорту від 11.03.2024 року, які були досліджені судом під час судового розгляду, містять фіксацію:

- руху транспортного засобу Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- факту ігнорування особою, яка керує транспортним засобом Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за допомогою увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів;

- події подальшого переслідування вище згаданого транспортного засобу працівниками поліції до його виявлення припаркованим на узбіччі дороги біля домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому на час під`їзду екіпажу поліції водійські двері у зазначеного автомобілі були лише прикриті (наявний зазор між дверкою у корпусом автомобіля).

При цьому, на відеозаписах «0000000__0292.MP4» (проміжок часу запису з 0:04:42 по 0:04:50) та «0000000__0294.MP4» (проміжок часу запису з 0:13:40 по 0:13:50) зроблені на нагрудну камеру поліцейського DSJ_0000000_000000, які долучені до матеріалів справи № 503/57/24 на DVD-R диску, зафіксоване висловлене ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції визнання того, що транспортний засіб Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить йому, але не він керував ним, а його знайомий. Водночас на пропозицію поліцейського повідомити особу згаданого знайомого відповідав відмовою.

В свою чергу заперечення щодо вчинення вищевказаного правопорушення висловленні усно особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та зафіксовані на відеозаписах зроблених на нагрудну камеру поліцейського, зокрема заперечення факту керування транспортним засобом, суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови свого захисту з метою ухилення від відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Таким чином суд вважає, що в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні ознаки передбачені ч.1 ст. 1222 КУпАП, а саме невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

У зв`язку з вище викладеним, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доказана, що підтверджується вище зазначеними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Також суд додатково відзначає зневажливу, зухвалу і провокативну поведінку ОСОБА_1 на місці події та під час оформлення працівниками поліції матеріалів правопорушення, яка проявлялась у образливому зверненні до працівників поліції з висловленням їм численних образ з використанням нецензурної лексики («0000000__0292.MP4», «0000000__0293.MP4», «0000000__0294.MP4», «0000000__0295.MP4», «0000000__0296.MP4», «0000000__0298.MP4» і «0000000__0299.MP4», які загалом містять більше години фіксації таких дій), розбиттям головою скла в патрульному автомобілі поліції («0000000__0292.MP4» проміжок часу запису з 0:14:40 по 0:15:00) та намаганні зламати захисну перегородку в спецтранспорті поліції для утримання затриманих осіб («0000000__0295.MP4» проміжок часу запису з 0:06:00 по 0:06:50).

На час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами, згідно відповідної довідки інспектора САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 15.01.2024 року, а відтак, згідно змісту ч.2 ст. 30 КУпАП та положень другого речення абзацу третього пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14, до нього не може бути застосовано альтернативне адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, згідно довідки Форми 5 військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2024 року № 1299 у справі № 503/57/24, а відтак має стабільний дохід принаймні від отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією, а саме дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 1222 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1222 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко