Справа № 569/5833/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , працюючої провідним спеціалістом відділу МПЗтЗГ Рівненського ОТЦК, за ч.1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №938955 від 13.03.2024, ОСОБА_1 , 03.03.2024, близько 13:15 год., в м. Рівне, вул. Драгоманова, ухиляється від виконання батьківських обов`язків за доглядом ОСОБА_2 , 2016 року народження, а саме неповнолітній здійснив наїзд на велосипеді на іншу дитину малолітнього ОСОБА_3 , 2019 року народження, завдав тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевказаних обставин заперечила та вказала, що саме з вини малолітнього ОСОБА_4 , 2019 року народження сталась подія, оскільки він рухаючись хаотично на електричній машинці, підрізав її сина ОСОБА_5 , який їхав на велосипеді, внаслідок чого син впав з велосипеду, і при падінні, велосипед зачепив машинку кермом, яке вдарило дитину ( ОСОБА_4 ).

Свідок ОСОБА_6 дав показання що за вищевказаних обставин, був свідком події, коли син ОСОБА_5 їхав на велосипеді, в цей час маленький хлопчик рухався на електричній машинці та підрізав сина, внаслідок чого, син впав з велосипеду і при падінні кермо велосипеда вдарило хлопчика. Вказав, що син їздить на велосипеді з 5 років, і добре володіє ним.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що у вищевказані дату, місце та час, гуляла з внуком ОСОБА_4 на дитячому майданчику, який їздив на електричній машинці. Старший хлопець, як з`ясувалось згодом на ім`я ОСОБА_5 , катався на дитячому на велосипеді. Їхав він не впевнено, внаслідок чого здійснив наїзд на машинку, де знаходився її внук, зачепив машинку та впав на дитину з велосипеда, через що онук отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим йому необхідна була медична допомога, а в подальшому консультація спеціалістів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та показання свідків, суд приходить до висновку наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган та (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посадовою особою органу поліції щодо ОСОБА_1 порушено адміністративне провадження за ч.1 ст. 184 КУпАП, про що складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, з наведених вище норм слідує, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків повинна вважатись не будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, слід розуміти різні форми бездіяльності, внаслідок яких відсутня необхідна турбота щодо виховання дітей, відсутність створення необхідних умов для своєчасного отримання ними виховання, успішного навчання, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Правопорушення описане в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає обставинам, які були встановлені під час розгляду справи, не доведений жодним доказом (доказами), долученими до матеріалів справи, які б давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 184 КУпАП.

Зі змісту згаданого протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, як і під час розгляду справи не встановлено, у який спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків, у чому конкретно полягало невиконання таких обов`язків, та яким чином її дії або бездіяльність призвели до ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо догляду за своїм неповнолітнім сином.

Обставини справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальнсоіт, показання допитаних свідків, жодним чи ном не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, п ровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду справи не здобуто доказів, які б вказували про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.