Номер провадження 3/754/1606/24
Справа №754/3106/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №919739 від 15.02.2024, зазначено, що 15.02.2024 о 01год 20хв за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 виражався брутальною лайкою, здійснював погрози в бік свого вітчима ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічної форми та завдав психологічної шкоди. Своїми діями порушив Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - в судове засідання не з"явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою місця проживання, та смс-повідомленням на номер телефону, який зазначений в протоколі про адімінстративне правопорушення. Про причини неявки суд не повідомляв.

Згідно довідки про доставку SMS-повідомлення щодо документа «Судова повістка про виклик до суду в справі 754/3106/24 на 21.03.2024 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 » доставлена 21.03.2024.

Також судом на адресу Деснянського УП ГУ НП у м. Києві було направлено лист, в якому зобов`язано працівників поліції здійснити привід ОСОБА_1 на судове засідання. Однак привід працівниками поліції не було виконано.

Згідно рапорту Інспектора СПДН Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, старшого лейтенанта поліції Максима Мойсієнка від 27.03.2024 зазначено, що в телефонній бесіді з батьком ОСОБА_1 , було встановлено, що останній проходить службу в лавах ЗСУ, та з початку березня 2024 року ОСОБА_1 в м. Києві не проживає.

Крім того судом установлено, що ОСОБА_1 працівники поліції роз"яснили, що актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, він може дізнатись на офіційному сайті Судова влада України.

Також ОСОБА_1 роз"яснено, що у разі неприбуття його в судове засідання, інформація про яке наявна на офіційному сайті, справа буде розглянута за його відсутності. Даний факт підтверджуються особистим підписом ОСОБА_1 в розписці від 15.02.2022, яка додана до матеріалів справи.

Суд не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення про час та місце розгляду справи. Крім того, сам ОСОБА_1 навіть не поцікавився долею складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, зайнявши пасивну позицію затягування строків судового розгляду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до таких висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Крім того, суд зазначає, що адміністративне правопорушення це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. Склад адміністративного правопорушення це опис діяння (події, факту, явища) в складеному, уповноваженою на те особою, протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до статей 7, 254, 279 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Перевіряючи протокол про адмінінстративне правопоушення серії ВАБ №919739 від 15.02.2024 та додані до нього документи, судом не установлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП, відсутні належні та допустимі докази щодо вчинення домашнього насильства відносно вітчима ОСОБА_2 .

До матеріалів справи не надано відеозапису з боді-камер поліцейських, на яких повинно було бути зафіксоване правопорушення, вчинене ОСОБА_1 по відношенню до свого вітчима.

На підставі досліджених доказів суд не вбачає що ОСОБА_1 було скоєно правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства психологічного тхарактеру відносно вітчима ОСОБА_2 .

Отже, при складанні протоколу інспектором УПП повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, дотримуючись завдань приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що необхідно закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 173-2, 247, 251, 252, 268, 280 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Бабко