справа № 179/619/24
провадження № 3/179/382/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року смт. Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., секретар судового засідання Хорольська І.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сидоренко В.В.,

розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Нефтек» на посаді оператора, який проживає по АДРЕСА_1 ,

якому у відповідності до ст. 268 КУпАП роз`ясненні його права,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2024 року об 11 годині 10 хвилин на 9 км + 500 м. а/ш О-040705 водій ОСОБА_1 керував автомобілем М-21412 д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він дійсно був зупинений 28.03.2024 року працівниками поліції за порушення ПДР. Однак, працівники поліції у присутності двох свідків не пропонували пройти йому огляд на стан наркотичного сп`яніння та він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків, тому просив закрити провадження по справі.

Адвокат Сидоренко В.В. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі, оскільки працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Поліцейський не складав протокол у присутності двох свідків, на місці зупинки в присутності двох свідків ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду. Складена фабула протоколу не відповідає дійсності подій. Вважає, що було порушено порядок проведення огляду.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , адвоката Сидоренко В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити факт керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння або ухилення особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Зі змісту п. 2.5 Правил дорожнього руху вбачається, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тому суд вважає, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб`єктивним сприйняттям наявних факторів.

У судовому засіданні встановлено, що 28.03.2024 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність ознак наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами.

Із відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також право відмовитись від проходження огляду. Також поліцейським було повідомлено водієві ОСОБА_1 про виявлення у нього ознаку наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло. Разом з цим, водій ОСОБА_1 під відеофіксацію відмовивсяпройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в судовому засіданні при дослідженні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 28.03.2024 року керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, тобто огляд не проводився, а тому вказівка захисника про порушення порядку його проведення суперечить фактичним обставинам справи та спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, який підтверджує факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд вважає, що вимоги Інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 272452 від 28.03.2024 року;

-письмовим поясненням ОСОБА_1 ;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-довідкою про відсутність повторності правопорушення;

-рапортом поліцейського;

-відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи також наявна копія постанови серії БАД № 686995 від 28.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.125 КУпАП.

Доводи захисника, щодо порушення процедури огляду, оскільки ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Так, відповідно до Розділу ІІ п. 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи з наведеного, інспектор поліції, під час перевірки та пропонування водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, діяв відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки ОСОБА_1 , мав ознаки саме наркотичного сп`яніння, перевірка якого проводиться безпосередньо у закладах охорони здоров`я, які визначені МОЗ України, однак відмовився від проходження такого огляду.

Посилання захисника, що ст. 266 КУпАП не містить виключень для проведення огляду як на стан алкогольного сп`яніння так і на стан наркотичного сп`яніння, а тому поліцейськими порушено вказану норму закону, оскільки не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, не є підставою для закриття провадження по справі, оскільки в діях ОСОБА_1 наявні обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, крім того, положення ст. 266 КУпАП містить загальні правила проведення огляду, а перелік ознак сп`яніння та порядок проведення огляду щодо кожного виду сп`яніння затверджений відповідною вищенаведеною Інструкцією, вимоги якої, поліцейськими не порушено.

Матеріалами справи доведені дві обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому підстав для закриття провадження суд не вбачає.

Доводи захисту щодо безпідставності висунутої вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не встановлення відповідних ознак є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія - ОСОБА_1 в ході спілкування з останнім виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду у медичному закладі, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, немає підстав.

Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Доводи захисника щодо того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності свідків є безпідставними, оскільки відеоматеріалами зафіксована відмова водія від проходження наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована при спілкуванні з працівниками поліції. Крім того, суд зазначає, що положення ст. 266 КУпАП, не передбачають обов`язкової участі двох свідків у разі здійснення відеофіксації події співробітниками поліції. Факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі зафіксовано відеоматеріалами, які долучені до матеріалів справи.

Інші доводи сторони захисту, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд їх розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 скоїв грубе правопорушення, яке у випадку його не виявлення працівниками поліції, могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

В даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст.5 вказаного Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору не відноситься, а відтак, з нього на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, 130, 221, 280, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чорна