Справа № 681/437/24
Провадження 3/681/209/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горщар А.Г.

за участю, особи, яка притягується до відповідальності, та її захисника адвоката Салюк І.В.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №3 (м. Полонне) Шепетівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, громадянки України,

за ч.1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 565119 від 21 березня 2024 року, складеного дільничним офіцером поліції ВПД № 3 Шепетівського РУП лейтенантом поліції Савичем С. (далі Протокол), ОСОБА_1 ставиться у провину, що вона, 21.03.2024 року в період часу з 10:0 год. до 15:50 год. в кафе «Оболонь», що в м.Полонне по вул. Толстого, б/н, Шепетівського району, провадила господарської діяльності з роздрібної торгівлі слабоалкогольними напоями для населення, а саме здійснила продаж 9 пляшок пива марки «Київське розливне» об`ємом по 0,6 л. з вмістом спирту 3,8 % об`ємних по ціні 24 грн за одну пляшку пива, 6 пляшок напою «Водка Лайм» об`ємом по 0,33 л. з вмістом спирту 8% об`ємних по ціні 36 грн. за одну пляшку напою, 6 пляшок напою «Ром кола» об`ємом по 0,33 л. з вмістом спирту 8% об`ємних по ціні 36 грн за 1 пляшку напою, 8 пляшок напою «Джин Грейпфрукт» об`ємом по 0,33 л. з вмістом спирту 8 % об`ємних по ціні 36 грн. за одну пляшку напою, 5 пляшок напою «Бренді Кола» об`ємом по 0,33 л. з вмістом спирту 8 % об`ємних по ціні 36 грн. за одну пляшку напою, без державної реєстрації господарської діяльності в органах виконавчої влади як фізична особа-підприємець та без ліцензії на роздрібну торгівлю слабоалкогольними напоями, чим порушила вимоги ч. 1 ст.58 Господарського кодексу, п.п.1 п. 1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого їй порушення заперечила та пояснила, що не здійснювала 21.03.2024 в кафе «Оболонь» продаж вказаних в Протоколі алкогольних напоїв. Того дня прийшла в кафе до своєї родички ОСОБА_2 , яка там працює та на кілька хвилин вийшла у власних справах. В період її відсутності до кафе прийшли працівники поліції. ОСОБА_3 злякалась їх появи та від хвилювання дала останнім пояснення, що продавала вказане спиртне. Насправді спиртне належить для ОСОБА_1 , придбане нею для власних потреб, зокрема для поминок, однак оскільки остання являється внутрішньо переміщеною особою, проживає в гуртожитку, де немає місця для його зберігання, то вона передала його для зберігання ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя зазначає про таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Кодексу адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини, що регулюються у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Диспозиція ст.164КУпАП має бланкетний характер, оскільки відсилає до законів, які регулюють, зокрема, порядок здійснення певних видів господарської діяльності, що потребують ліцензування або державної реєстрації.

Тож, відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватись як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП.

Як передбачає ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в редакції Закону №3303-ІХ набравшого чинності з 03 вересня 2023 року) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з ч. 1 ст.20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КУпАП суду мали бути надані докази того, що особа систематично здійснювала господарську діяльність (три і більше разів протягом календарного року) без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, зокрема протоколи контрольної закупки, пояснення осіб, які купували в останньої спиртні напої.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Аналізуючи у сукупності зазначені вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , систематично та на постійній основі здійснює торгівлю алкоголем, що виключає в діях останньої склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б спростовували версію ОСОБА_1 про належність вилучених алкогольних напоїв останній для власних потреб.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі не знайшли свого підтвердження «поза розумним сумнівом».

Відтак, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись наведеним, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суддя, -

постановив:

Закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Вилучений товар: 9 пляшок пива марки «Київське розливне» об`ємом по 0,6 л., 6 пляшок напою «Водка Лайм» об`ємом по 0,33 л., 6 пляшок напою «Ром кола» об`ємом по 0,33 л., 8 пляшок напою «Джин Грейпфрукт» об`ємом по 0,33 л., 5 пляшок напою «Бренді Кола» об`ємом по 0,33 л. повернути особі, в якої він був вилучений, а саме ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено, її захисником.

Суддя А.Г.Горщар