ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/495/24 № 3/610/284/2024
м. Балаклія09 квітня 2024 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мезенівка Сумської області, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні Європейського суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не може перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також й не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 012864 від 24.02.2024 ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що:

« 24.02.2024 о 10.00 год водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_2 , не стежила за дорожньою обстановкою, не була уважна при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності свого маневру, та при розвороті ліворуч скоїла зіткнення з автомобілем «Мередес Бенц», д.н. НОМЕР_3 , який рухався по центральній дорозі, чим порушила вимоги п. 2.3, 12.1., 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, та завдано матеріальні збитки».

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала, пояснила, що 24.02.2024 приблизно о 10.00 год керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101» від`їжджала від магазину «Абсолют» і виконала маневр розвороту, зупинившись на протилежному узбіччі. Через деякий час в її автомобіль врізався вантажний автомобіль, який рухався в попутному напрямку (до центру міста), зачепивши передньою лівою частиною свого автомобіля задню праву частину її автомобіля.

ОСОБА_2 про дату, час і місце судового розгляду повідомлений за вказаним в Протоколі місцем проживання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки (а.с. 35), однак в судове засідання не прибув. Таким чином судом були вжиті заходи для забезпечення його права на участь у судовому засіданні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обвинувачення до суду надані протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього:

-рапорт поліцейського ОСОБА_3 від 24.02.2024, згідно з яким зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 24.02.2024 о 10.05. год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, біля магазину «Абсолют» сталося зіткнення автомобіля військових «Мерседес атего», р.н. НОМЕР_3 , перефарбованого в зелений колір, з автомобілем «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_2 , синього кольору;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.02.2024, який пояснив, що він, керуючи автомобілем «Мерседес атего», р.н. НОМЕР_3 , рухався по головній дорозі в бік с. Грушеваха. В населеному пункту Балаклія по вул. Перемоги, буд. 211, сталося зіткнення його автомобіля і автомобіля «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка знаходилась в тверезому стані. Після зіткнення він вийшов з автомобіля, щоб впевнитись у тому, що немає травмованих, після чого викликав поліцію на місце ДТП;

-письмові пояснення ОСОБА_4 від 24.02.2024, який пояснив, що 24.02.2024 він їхав разом із ОСОБА_2 на автомобілі «Мерседес атего», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на виконання службових завдань. В населеному пункті Балаклія, проїжджаючи по вул. Перемоги, буд. 211 потрапили в ДТП при виїзді автомобіля на зустрічну смугу. Після зіткнення вони зупинились та, впевнившись, що ніхто не травмований, він викликав наряд поліції;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.02.2024, яка пояснила, що 24.02.2024 приблизно о 10.00 год вона від`їжджаючи від магазину «Абсолют», увімкнула лівий покажчик повороту, перед тим як виконати маневр розвороту на автодорозі по вул. Перемоги, поряд із буд. 211 в м. Балаклія, Ізюмського району Харківської області, не надала переваги у русі та скоїла зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц», р.н. НОМЕР_3 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій авто «Мерседес Бенц» був в тверезому стані;

-схема місця ДТП;

-посвідчення водія ОСОБА_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 », реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 ;

-поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 ;

-посвідчення водія ОСОБА_2 ;

-реєстраційні дані транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» моделі «ATEGO 816», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить А7015;

-фотоматеріали.

Однією з основних цілей огляду місця дорожньо-транспортної події є встановлення місця наїзду, зіткнення. На це місце може вказувати локалізація осипу ґрунту з-під автомобіля, частин кузова автомобіля, шматочків лакофарбового покриття, скла, фар тощо, тобто об`єктивна інформація слідової картини.

Однак, як убачається зі схеми місця ДТП, на ній відсутня така інформація з прив'язкою осипу предметів до елементів проїзної частини. Зазначене поліцейським вірогідне місце зіткнення не підтверджується слідовою картиною, є надуманим.

Внаслідок неявки іншого учасника ДТП та свідка, з їх письмових пояснень не можливо з достатньою повнотою встановити обставини ДТП та його механізм, зокрема, місце зіткнення або наїзду. Пояснення у них відібрані формально.

ОСОБА_1 в суді стверджує, що ДТП відбулося у виді наїзду зустрічним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 на її стоячий на правій обочині автомобіль, тобто по за межами проїзної частини і за інших фактичних обставин, ніж вказані в протоколі.

Таким чином, існують суперечності щодо виду ДТП зіткнення чи наїзд, і щодо розташування його місця, які за вказаних обставин неможливо усунути внаслідок відсутності сукупності доказів на підтвердження обвинувачення і спростування позиції захисту, інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення по за розумним сумнівом в суді свого впевненого підтвердження не знайшло.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко