КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бабічем Олегом Ігоровичем на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду Київської області від 14.12.2023 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Встановлено, що згідно протоколу 11.09.2023 о 05 тод. 10 хв. в м. Києві по вул. Козацькій, 79, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рога, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП України.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_2 , через свого захисника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ОСОБА_2 знаходилась в припаркованому автомобілі та не керувала транспортним засобом, однак до автомобіля в якому заходилась ОСОБА_2 під`їхали працівники патрульної поліції і відразу виказали підозру про те, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_2 спершу відмовилась. оскільки не перебувала за кермом.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 була за кермом транспортного засобу і була зупинена працівниками патрульної поліції.

Захисник звертає увагу, що надалі ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження медичного огляду, і попри тиск працівників поліції, повідомила, що готова пройти огляд, через портативний газоаналізатор, однак, працівники поліції так і не надали такої можливості.

Крім того, апеляційна скарга містить доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався 11.09.2023 о 06.00, а наданий відеозапис із нагрудної камери працівників патрульної поліції розпочався 05:13 та закінчився о 05:26, а сам відеодоказ створено 14.09.2023 о 16:57, таким чином, такі розбіжності не дають об`єктивної можливості встановити наявність вини ОСОБА_2 .

Захисник скаржника вказує, що в супереч чинному законодавства України, працівника патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, після складання протоколу.

Також разом з апеляційною скаргою було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник Бабіч О. І. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2023 була винесена оскаржувана постанова. З апеляційною скаргою вперше, захисник ОСОБА_2 - Бабіч 0.І. звернувся 21.12.2023, тобто, у строк визначений законом, однак, судом апеляційної інстанції постановою від 19.12.2023 було повернуто апеляційну скаргу, оскільки до ордеру про надання правничої допомоги не було додано витягу з договору про надання правничої допомоги. Вдруге апеляційну скаргу подано 29.01.2023.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2023, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Оскільки у відповідності до приписів статті 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені статті 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Згідно з положеннями частин другої-шостої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України N?1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За наслідками перегляду доказів, що містяться у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшовправильного висновку про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Зазначені обставини, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525969 від 11.09.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції підійшли до заведеного автомобіля, після чого поліцейський повідомив ОСОБА_2 , про те, що у неї виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан такого сп`яніння. ОСОБА_2 повідомила, що не порушувала та буде проходити, після чого працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 , що у випадку відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Вказаний відеозапис є одним із об?єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 , не керувала транспортним засобом і ці обставини не зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. є необґрунтованими, виходячи з того, що на відеозаписі видно, що фари автомобіля були увімкнені, двигун перебував у робочому стані, а ОСОБА_2 сиділа за кермом та не заперечувала факту керування. Працівники патрульної поліції декілька разів пропонували останній проти огляд, на що ОСОБА_2 не погоджувалась та ігнорувала попередження працівників поліції, що її дії будуть фактично сприйняті, як відмова від проходження огляду. За таких обставин у працівників поліції були всі підстави вважати, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом та підстави для складення протоколу відносно неї за відмову від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер поліцейських у якості доказу, не приймаються до уваги суду апеляційної інстанції, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а різниця між часом відеозапису та його створенням, свідчить тільки про те, що 14.09.2023 працівники поліції відеозапис з бодікамери записували на диск, який в подальшому долучено до матеріалів справи.

Захисник скаржника вказує, що в супереч чинному законодавства України, працівника патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, після складання протоколу, однак суд зазначає, що відсутність записів про відсторонення особи від керування транспортним засобом, не впливає на встановлений факт відмови від проходження огляду і не може бути визнано безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Відтак, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_2 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп?яніння - відмовилась від проходження огляду на стан сп?яніння, що свідчить про порушення ОСОБА_2 пункту 2.5. ПДР України, за шо передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно частини восьмої статті 294 КУПАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 , яке подане адвокатом Бабічем Олегом Ігоровичем про поновлення строку - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Бабічем Олегом Ігоровичем залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду містаКиєвавід14 грудня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура