Справа № 462/1182/24
ПОСТАНОВА

10 квітня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., за участі захисника адвоката Колодій Л.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює у ГУ ПФ України у Львівській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 27.01.2024 р. близько 17:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 висловлювалась до гр. ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чинила психологічний тиск, погрожувала, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, вказала, що дійсно 27.01.2024 року між нею та ОСОБА_2 відбувся конфлікт, однак заперечила, що такий мав місце у громадському місці, пояснила, що конфлікт відбувся у кухні та спровокувала його саме ОСОБА_2 .

Захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Колодій Л.Б. вказала, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, просила закрити провадження у справі на підставі письмових заперечень, долучених до матеріалів справи.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала викладене у протоколі про адміністративне правопорушення та її письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Пояснила, що конфлікти між нею, іншими мешканцями гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 виникають не вперше. Пояснила, що ОСОБА_1 частко провокує сварки, ображає нецензурними словами. 27.01.2024 року конфлікт між нею та ОСОБА_1 відбувся у приміщенні кухні, яка є у користуванні 12 квартир гуртожитку, під час якого висловлювалася нецензурною лайкою

Статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 372653, письмовою заявою, поясненнями учасників судового розгляду, даними у судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_1 про те, що конфлікт відбувся у приміщенні кухні, що не є громадським місцем, виходячи з наступного:

відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно п.7 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями. Утримання допоміжних приміщень у гуртожитках та прибудинкових територій здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Конституційний суду у рішення від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначив, що допоміжні приміщення (кухні, сараї, кладовки, горища, колясочні і та інш.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Отже, мешканці гуртожитку мають рівні права на користування приміщеннями загального користування.

Враховуючи наведене, те, що кухня у гуртожитку є допоміжним приміщенням для обслуговування потреб мешканців, як встановлено судом, 12 квартир /кімнат/, то таке приміщення перебуває у загальному користуванні мешканців даного гуртожитку, а тому є громадським місцем у розумінні ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення і спростовуються дослідженими у суді доказами, які у своїй сукупності є достатніми, належними та допустимими для встановлення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме нецензурна лайка та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що і зокрема підтверджено наданими відеозаписами самою ж ОСОБА_1 , які були предметом дослідження у судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, її вину доведено повністю.

У зв`язку із наведеним, враховуючи особу ОСОБА_1 , суд приходить до переконання, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 23, 40-1, 173, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 /вісімдесят п`ять/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.