КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/1998/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є.П.

за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кільбурта Дмитра Марковича, діючого в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Єросова І.Ю.

від 29 січня 2024 року

у справі №759/725/24 Святошинського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 19.12.2023 р. о 16:05 год. у м. Києві по вул. Берковецькій, 2-А, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з місця стоянки, не надала перевагу в русі автомобілю «Тойота» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по дорозі без зміни напрямку руху, чим порушила вимоги п. 10.2, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На дану постанову захисник Кільбурт Д.М., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , у порушення п.10.2 ПДР України є необґрунтований.

Також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що повний текст постанови був отриманий захисником 02 лютого 2024 року, та 06 лютого 2024 року була подана апеляційна скарга на зазначену постанову. Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року апеляційна скаргу була повернута особі, яка її подала. Вказана постанова була отримана апелянтом 14 лютого 2024 року. Повторно апеляційну скаргу було подано 15 лютого 2024 року. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Кільбурт Д.М. апеляційну скаргу підтримали, просили поновити строк на апеляційне оскарження, провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника-адвоката Кільбурта Д.М., суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України районний суд виходив з доведеності вини останньої у порушенні нею вимог п.10.2 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №64610 від 19 грудня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 19.12.2023 р. о 16:05 год. у м. Києві по вул. Берковецькій, 2-А, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з місця стоянки, не надала перевагу в русі автомобілю «Тойота» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по дорозі без зміни напрямку руху, чим порушила вимоги п. 10.2, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до Схеми ДТП (а.с. 2), що додається до вказаного протоколу, а також пояснень учасників ДТП, дорожньо-транспортна пригода сталась на паркувальному майданчику між Торговим Центром «Лавіна» та Торговим центром «Епіцентр».

Відповідно до схеми ДТП, на місці ДТП відсутні дорожні знаки пріоритету та горизонтальна розмітка проїзної частини.

З фотоматеріалів, що додані до пояснень ОСОБА_1 в (а.с 11-19), вбачається, що на в`їзд на паркувальний майданчик позначений знаком _5.42.1 (місце для стоянки), по території майданчику наявна дорожня розмітка напрямів руху 1.18.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Згідно із п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Розділ 34 ПДР України містить позначення та опис дорожньої розмітки, якою мають керуватися водії.

Дорожня розмітка 1.13 ПДР України позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі.

Дорожня розмітка 1.18 показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18; розмітка із зображенням тупика наноситься для зазначення того, що поворот на найближчу проїзну частину заборонено; розмітка, яка дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода трапилась на паркувальному майданчику торгівельного центру, тобто не на автодорозі в розумінні п.1.10 ПДР, а на прилеглій території, яка не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду/виїзду зі стоянки.

Черговість проїзду на паркувальному майданчику, де відбулася ДТП за участі ОСОБА_1 обумовлена наявною дорожньою розміткою 1.18, що позначає напрями руху. Інша розмітка відсутня.

Територія паркування не являється регульованою територією (не здійснюється регулювання на перетинах напрямків руху), тому рух на такій території здійснюється за загальними правилами, та підпадає під дію п.10.11 Правил дорожнього руху, тобто правило «перешкода з правого боку».

Беручи до уваги вищевикладені обставини ДТП, що відбулась на паркувальному майданчику, який позначений знаком 5.41.1 «Р», враховуючи досліджені по справі докази, зокрема схему ДТП та зафіксовану протоколом ААД № 641610 траєкторію руху транспортних засобів, копії фотографій з місця ДТП, апеляційний суд вважає, що зіткнення транспортних засобів «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , обумовлено порушенням вимогп.10.11. ПДР України водієм ОСОБА_3 .

В діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного перегляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Кільбурту Дмитру Марковичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Кільбурта Дмитра Марковича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.П. Євграфова