Справа № 456/447/24
Провадження № 3/456/441/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

06 березня 2024 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ААД № 635323 від 06.01.2024 вбачається, що 06.01.2024 о 15 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06 614 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Vito 112 CDI», н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керувати транспортним засобом постановою державної виконавчої служби № 67847843 від 19.09.2022, повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив закрити провадження в адміністративній справі відносно нього за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам події, а в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Так, останній пояснив, що не був обізнаним про встановлення щодо нього тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами, оскільки державна виконавча служба належним чином не повідомила його про відкриття виконавчого провадження стосовно нього, а постанова про накладення на нього стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП станом на 06.01.2024 не набрала законної сили, оскільки винесена 30.12.2023. Відтак у працівників поліції були відсутні правові підстави складати даний протокол за ознакою повторності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись відповідно до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З протоколу серії ААД № 635323 від 06.01.2024 вбачається, що 06.01.2024 о 15 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06 614 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Vito 112 CDI», н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керувати транспортним засобом постановою державної виконавчої служби № 67847843 від 19.09.2022, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», п. 2.1а ПДР України, повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 при розгляді справи надав суду пояснення, в яких вказав, що не знав про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а постанова про накладення на нього стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП станом на 06.01.2024 не набрала законної сили, оскільки винесена 30.12.2023. Відтак у працівників поліції були відсутні правові підстави складати даний протокол за ознакою повторності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, у першу чергу, суд звертає увагу, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі не розкрито об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до матеріалів справи документів неможливо встановити, чи притягався до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП та чи накладалося на нього адміністративне стягнення протягом року за згадані правопорушення, оскільки постанова про накладення на нього стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП станом на 06.01.2024 не набрала законної сили, оскільки винесена 30.12.2023, відтак відсутня кваліфікуюча ознака повторність, що позбавляє суд можливості зробити висновок про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 знав про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відносно нього, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримав постанови про відкриття виконавчого провадження та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Окрему увагу суд звертає на те, що тільки після 06.01.2024 ОСОБА_1 ознайомився з наявним щодо нього виконавчим провадженням та відповідно постановою про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами .

15.01.2024 старший державний виконавець Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Швед М.-В.М. за результатом погашення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів скасувала тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, у матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, недостатньо доказів на підтвердження наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відтак суддя за встановлених у судовому засіданні усіх обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності дійшов висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року в справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71) та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03). Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 в справі № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, відповідно до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. 245, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула