КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/11378/23

Суддя в суді першої інстанції: Колегаєва С.В.

Провадження № 33/824/1822/2024

Київський апеляційний суд у складісудді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (а.с. 11-12).

Не погодившись з вказаною постановою, 01 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Шкварко А.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 18-23).

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав, що повний текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, про розгляд даної справи не знав, оскільки не був повідомлений, судових повісток не отримував. Зазначав, що про вказану постанову дізнався лише після відкриття Старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ м. Київ) Савенковою О.В. виконавчого провадження за № НОМЕР_2 відповідно до постанови від 22 лютого 2024 року. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 звернувся до адвоката Шкварко А.В. за правовою допомогою та 28 лютого 2024 року адвокат ознайомився з матеріалами даної справи в суді першої інстанції. При ознайомленні було встановлено, що жодних доказів про направлення судових повісток про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 за місцем проживання та сповіщення його про час і місце розгляду справи в матеріалах справи не міститься. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Деснянського районного суду м. Києва про недоставляння на ім`я ОСОБА_1 . СМС- повідомлення щодо документу «Судова повстка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення» від 01 вересня 2023 року з причин, що абонент тимчасово недоступний.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Звертав увагу, що згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2023 року серії ДПР № 347692, який взятий за основу у постанові суду, 10 серпня 2023 року о 10 год. 10 хв. в місті Києві по вул. Бальзака, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мопедом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме не мав права керування таким транспортним засобом. Притягується до відповідальності повторно протягом року, постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова ЕАС 7029249 від 21 травня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП. Відповідно до підпункту а),б) п. 2. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Отже, ключовим моментом для обов`язкової наявності вказаних документів є віднесення транспортного засобу до категорії «механічний». «Механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Вказував, що відповідно до п. 3 розділу «Загальні положення» Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (зі змінами), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії. Зокрема, до категорії АІ належать мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об?ємом до 50 куб сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. До категорії А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше. Зазначені положення свідчать про те, що обов`язок мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, А поширюється лише на водіїв, що керують відповідними транспортними засобами, які відносяться до механічних, тобто з потужністю електродвигуна понад 3 та 4 кВт. Аналогічна правова позиція викладена у справі № 324/1945/19 у рішенні суду від 31 січня 2020 року.

При цьому, ОСОБА_1 керував електроскутером Dimen Dj black, який не є механічним транспортним засобом, що підтверджується договором фінансового лізингу електроскутера № 345 від 05 вересня 2023 року та сертифікатом.

Крім того, матеріали справи не містять належних даних, що ОСОБА_1 був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР та рухався на транспортному засобі, а отже, вважав, що останній не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення згідно статті 126 КУпАП, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення (18-23).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Шкварко А.В. підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шкварко А.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою реалізації права на апеляційне оскарження, в тому числі у випадку неотримання повного тексту судового рішення у строк, який би дозволяв своєчасно подати апеляційну скаргу, частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у вказаній частині статті зазначено, що у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд може поновити його за відповідним клопотанням апелянта.

Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження до суду протоколу про адміністративне правопорушення справу було призначено до розгляду на 26 вересня 2023 року на 12 год. 00 хв. (а.с. 8).

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

У матеріалах справи міститься довідка Деснянського районного суду міста Києва про недоставляння з причин SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» від 01 вересня 2023 року по справі № 754/11378/23, № провадження 3/754/4538/23, сформовано 01 вересня 2023 року 10:41:48, одержувач: ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , з причин абонент тимчасово недоступний (а.с. 8, зворот).

При цьому, у справі відсутні будь-які заяви ОСОБА_1 про повідомлення його про розгляд справи шляхом направлення СМС-повідомлення.

Також, в матеріалах справи міститься судова повістка про виклик до суду від 03 жовтня 2023 року про призначення судового засідання на 01 листопада 2023 року о 12 год. 45 хв. (а.с. 10).

Проте, доказів повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений 01 листопада 2023 року в матеріалах справи відсутній.

Отже, постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року винесена за відсутності належного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції чинній на час складання Протоколу у цій справі), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 3 вищевказаного Положення, затвердженого постановою КМ України від 08 травня 1993 року № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них:

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

- мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг;

- транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; тощо.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином ПДР України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.

Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним транспортним засобом за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт.

За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2023 року серії ДПР18 № 347692, 10 серпня 2023 року о 10 год. 10 хв. в місті Києві по вул. Бальзака, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мопедом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме не мав права керування таким транспортним засобом. Притягається до відповідальності повторно протягом року, постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова ЕАС 7029249 від 21 травня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП (а.с. 2).

До протоколу додано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7029249 від 21 травня 2023 року (а.с. 4), відеозапис з нагрудної камери працівника поліції № 470265 (а.с. 2).

Оскаржуючи постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року, апелянт посилався на те, що не мопед, а електроскутер, яким керував ОСОБА_1 , не підпадає під категорію механічних транспортних засобів, оскільки потужність електродвигуна електроскутера становить 2,0 кВт, тобто менше ніж 3 кВт, тому вважав, що ОСОБА_1 не був водієм механічного транспортного засобу в розумінні вимог п. 1.10 ПДР, а отже не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 126 КУпАП, надавши до суду апеляційної інстанції ряд доказів, з яких вбачається, що потужність двигуна електроскутера DimenDjblackстановить 2 кВт (а.с. 24-28).

При цьому, орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2023 року серії ДПР18 № 347692 відносно ОСОБА_1 , не зазначив в протоколі марку (модель, найменування) транспортного засобу, а з доданого до протоколу відеозапису боді-камери працівників поліції не вбачається можливість встановити вказані обставини. Відсутні у матеріалах адміністративної справи й будь-які докази, які б дозволили встановити модель (марку) транспортного засобу, потужність двигуна, тощо.

Таким чином, органом обвинувачення належними та допустимими доказами у цій справі не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення та має нести адміністративну відповідальність за частиною п`ятою ст. 126 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, всупереч обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 251 КУпАП, суду не надано.

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідно виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Поряд з цим, посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Шкварко А.В. на Договір фінансового лізингу електроскутера DimenDj№ 345 від 05 вересня 2023 року, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки подія зафіксована протоколом про адміністративне правопорушення відбулась 10 серпня 2023 року, а вищевказаних Договір укладений 05 вересня 2023 року, тобто майже на місяць пізніше.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Шкварку Андрію Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шкварка Андрія Володимировича - задовольнити.

Скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець