Справа № 488/111/24
Провадження № 3/488/209/24
ПОСТАНОВА

10.04.2024 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Коваля О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює інженером системи безпеки НСП «Ніка-Тера», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 17.12.2023 року о 23:22 годині в м. Миколаєві по вул. Металургів, в районі будинку №29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Lexus ES 300» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: слабка реакція зіниць очей на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку, на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваль О.В. у судовому засіданні вважав за необхідне адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу та події інкримінованого правопорушення, про що надав письмові пояснення, посилаючись на те що відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , як і причин та наслідків такої зупинки, таким чином немає доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Надалі, у судовому засіданні захисник повідомив, що помилково вказав названі доводи, бо не догледів відеозапис, наприкінці якого зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Однак, враховуючи, що заперечення цього факту зафіксовано захисником письмово, суд вважає за необхідне надати йому оцінку у судовому рішенні. Окрім того, захисник послався на те, що з відеозапису не вбачається, яким чином встановлювались в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, останній таких ознак не мав, тому направлення на огляд водія є безпідставним; відеозапис не є безперервним, бо не розпочатий з самого почату і невідомо, які розмови велись співробітниками поліції з ОСОБА_1 до його початку; в ході проведення огляду не роз`яснені ОСОБА_1 поліцейськими його права та обов`язки, у тому числі його право на захист, тому останній був позбавлений можливості скористатися послугами адвоката

Кухмай В.М. у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Не дивлячись на невизнання провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 561388 від 17.12.2023 року,

інформацією, що міститься в направленні на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 від 17.12.2023 року, відповідно до яких поліцейськими у ОСОБА_1 в результаті огляду були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: слабка реакція зіниці очей на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук;

дослідженими в суді даними відео з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, відповідно до якого відеозапис розпочато о 23.30 годині, в ході якого о 23.33 23.33.47 годині інспектором повідомляється ОСОБА_1 , що під час спілкування у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у тому числі неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. До цього, на прохання інспектора Кухмай В.М. простягає кісті рук. Наявність у нього таких ознак ОСОБА_1 заперечує. Інспектором неодноразово ОСОБА_1 пропонується пройти огляд, у зв`язку з наявними ознаками наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 неодноразово заперечує з підстав необгрунтованої його зупинки та необгрунтованих звинувачень, на що інспектором називається причина його зупинки які конкретно ПДР України ним було порушено. Інспектор УПП повідомляє ОСОБА_1 про наслідки його відмови у вигляді складання протоколу за ст.130 КУпАП, на що останній повідомляє, щоб складали будь-який протокол, що йому додому залишилось проїхати 2 метри. Надалі, складається протокол, ОСОБА_1 знайомиться з його змістом, ставить підпис та отримує його копію.

Відповідно довідки Управління патрульної поліції у Миколаївської області від 18.12.2023 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами 16.10.2012 року.

Аналізуючи представлені суду та досліджені докази, приходжу до наступних висновків:

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та його доводи щодо відсутності таких доказів (доказів керування ним транспортним засобом) з огляду на наступне:

суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Названі заперечення захисника ОСОБА_1 спростовані матеріалами даної справи.

Представлений суду відеозапис складається з двох відеофайлів, перший з яких з бодікамери одного з поліцейських, містить процедуру огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, яка описана судом вище. Інший відеофайл, який знаходиться наприкінці диску, отриманий з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, містить дату 16.12.2023 та розпочатий о 23.22 годині, на якому зафіксовано, як автомобіль співробітників поліції рухається за автомобілем «Lexus ES 300» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який зупиняється біля на узбіччі проїзної частини та ОСОБА_1 виходить з автомобіля.

Надавши аналіз представленому суду відеозапису, з огляду на його дату та час, учасників - безпосередньо ОСОБА_1 , його зовнішні ознаки, одяг, марку транспортного засобу ОСОБА_1 та його номерний знак, а також місце розташування автомобіля на проїзній частині, які є абсолютно ідентичними з даними відеозапису з бодікамери поліцейського, у суду не викликає сумніву, що відеозаписом з відеореєстратора автомобіля поліцейських зафіксовано саме рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його подальшу зупинку на вимогу поліцейських.

Поміж іншого, при спілкуванні з поліцейськими, відповідно відеозапису на місці події, водій ОСОБА_1 не висловлював жодного заперечення та зауваження стосовно того, що він керував транспортним засобом. Більш того, із розмови ОСОБА_1 та працівників поліції слідує, що останній відповідає на запитання поліцейських, що додому йому залишилося проїхати 2 метри. З протоколом ОСОБА_1 знайомиться особисто, підписує його, не використавши при цьому своє право на викладення письмових пояснень в протоколі з приводу обставин порушення та не керування ним транспортним засобом.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції його автомобіль було зупинено безпідставно суд відхиляє, оскільки законність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не входять до предмету доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

До того ж, суд звертає увагу, що за версією сторони захисту, ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, тому не зрозуміло доцільність їх твердження щодо незаконності його зупинки.

Поміж іншого, дії поліцейських щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду цього провадження, проте, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

З огляду на те, що визначення стану наркотичного сп`яніння, відповідно до його ознак, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, що є підставою для проведення огляду, є компетенцією поліцейського; що такі ознаки, які мав ОСОБА_1 , викладені та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, окрім того, вони підтверджені представленим суду відеозаписом, ОСОБА_1 співробітником поліції неодноразово повідомлено, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, тому суд вважає, що у співробітників поліції були законні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим підлягає огляду для визначення такого стану.

Доводи захисника з цього приводу суд відхиляє.

Посилання захисника, на те, що наявний у справі відеозапис не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, а тому не може братись судом до уваги, як доказ, є безпідставним.

Так дійсно, вищезазначений відеозапис розпочатий не з самої зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , але ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, тому названий відеозапис є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП.

Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовує факту вчинення ним цього правопорушення.

Щодо самої відеозйомки, то слід зазначити, що вона працівниками поліції проведена на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Щодо нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків під час оформлення матеріалів та складання протоколу, суд констатує, що це не є тим фактом, що ставить під сумнів вчинення самого адміністративного правопорушення з огляду на наступне:

з представленого суду відеозапису вбачається, що права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП співробітниками поліції були дотримані, у тому числі право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів та заявлення клопотань. Зі складеними матеріалами, у тому числі протоколом ОСОБА_1 ознайомився повністю та підписав його, виклавши письмово свої заперечення.

Порушення формальностей, на які звертає увагу захисник, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд в цій справі вважає такий підхід, сформований ВС, правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Тим самим, названі доводи захисника не є слушними, оскільки не було встановлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1 .

Щодо твердження захисника в частині порушення його права на захист, оскільки працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 право мати захисника, як на окрему підставу порушення порядку його огляду, то воно є безпідставним, з огляду на таке.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення має чотири стадії: адміністративне розслідування; розгляд справи; перегляд постанови; виконання постанови.

Так, перша стадія передбачає лише те, що уповноважена особа, в даному випадку інспектор патрульної поліції з`ясовує обставини, які можуть свідчити про вчинення особою порушення правил ПДР України, після чого зазначає такі обставини правопорушення в протоколі, дані про порушника, та в подальшому, вказані обставини та данні заносить до процесуального документа протоколу.

На вказані стадії працівник патрульної поліції не приймає рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме при розгляді справі, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністратиної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката, а тому участь адвоката або іншого спеціаліста в галузі права на вказані стадії не є обов`язковою умовою в розумінні КУпАП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Під час розгляду справи судом сторона захисту не навела переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Підстав вважати, що порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння співробітниками поліції було порушено, у суду немає.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням скоєного, особи ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, вважаю за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення, визначене санкцією інкримінованої статті у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Керуючись статтями 283-284, 289, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Штраф перерахувати в державний бюджет на користь держави (р/р UA0014001, отримувач: Миколаївське ГУК/Микол. обл./21081300, , Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО ДКСУ: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень в дохід держави (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна