Справа № 278/6521/23
Номер провадження 3/278/85/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., за участю адвоката Єсіна П.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого лікарем,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Двадцять п`ятого грудня 2023 року о 01 годині 14 хвилин на 5 км + 400 м автодороги Н-03 поблизу с. Тетерівка Житомирського району, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя, та у порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, із заявою про відкладення судового засідання не звертався, а тому суд розглядає справу без останнього, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Адвокат Єсін П.С. просив справу закрити посилаючись на відсутність доказів відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт відмови порушника від проходження освідування доводиться відеозаписом з портативного відеореєстратора поліціянта, з якого вбачається, що на пропозицію працівників поліції пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи недовірою до вказаного приладу та погодився пройти такий огляд у найближчому медичному закладі. Однак, після цього на неодноразові пропозиції поліціянта проїхати з ними до медичного закладу ОСОБА_1 повідомляв, що він нікуди не поспішає, комусь телефонував, задавав працівникам поліції зустрічні запитання, та протягом сорока хвилин своєю поведінкою всіляко уникав процедури освідування у закладі охорони здоров`я. Більше того, після того як працівники поліції повідомили йому, що на нього буде складено адміністративний протокол за відмову від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 почав зухвало пред`являти претензії на адресу поліціянтів про те, що він їх одягає, утримує, забезпечує зброєю та бронежилетами, а вони безпідставно складають на нього протокол. Такі дії останнього в сукупності з іншими обставинами справи, суд розцінює як відмову від медичного огляду та порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР.

Окрім того, факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Mercedes-Benz» за вказаних у протоколі обставин доводиться згаданим відеозаписом та не заперечується винним.

Суд вважає безпідставним твердження адвоката, що працівники поліції не вказали порушнику на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки це спростовується відеозаписом, де на 5 хвилині ОСОБА_1 повідомлені такі ознаки, а твердження останнього, що він не вживав алкоголь не є підставою для його виправдання, бо він притягується до відповідальності за відмову від проходження освідування, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також необґрунтованими є доводи адвоката про визнання відеозапису з портативного реєстратора поліціянта недопустимим доказом з тих підставі, що у графі «додатки до протоколу» зазначено лише рапорт та направлення. Проте, у графі «свідки та потерпілі», відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, зазначено, що під час проведення огляду поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, який за своїм змістом є безперервним, логічним та здійснений з декількох портативних відеореєстраторів.

Не зайшли свого підтвердження доводи адвоката про порушення поліціянтами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобі ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарська препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 щодо невручення ОСОБА_1 направлення на освідування, оскільки такий факт може мати значення при визначенні дійсності висновку щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння у разі, якщо особа погодилася на такий огляд в закладі охорони здоров`я. У даному випадку ОСОБА_1 ставиться у провину відмова проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої пояснення, бо протокол відносно нього складався не в його присутності, також спростовуються оглянутим відеозаписом, де на 01 годині 20 хвилин йому було прочитано вголос зміст протоколу, роз`яснено права, при цьому ОСОБА_1 перебивав поліціянта, відмовився його підписувати та надавати пояснення.

З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов переконання, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та призначає адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: