Справа №577/4497/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Рідзевська І. О.
Номер провадження 33/816/184/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-15 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 577/4497/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді, оскільки був відсутній у в/ч через прийом у лікаря і госпіталізацію до лікарні, про що особисто повідомляв командира в/ч. Вважає недоведеним матеріалами справи невиконання останнім своїх обов`язків саме внаслідок недбалості, що в свою чергу виключає наявність в його діях складу даного правопорушення. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то вважає його пропущеним з поважних причин, оскільки справу було розглянуто у його відсутність, без повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, копію постанови не отримував, про її існування дізнався 05.09.2023 з ЄДРСР.

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2023 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_4 в період часу з 19:00 10.08.2023 до 10:00 13.08.2023 без поважних причин був відсутній на місці несення служби в умовах особливого періоду.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не суперечить вимогам КУпАП.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. При цьому одним з аспектів гарантії справедливого судочинства є доступ до суду, який має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві, а щоб такий доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своєму рішенні від 28.01.2021 в справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

ОСОБА_4 не був присутнім під час ухвалення суддею суду першої інстанції, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення 4877 № 1004 від 14.08.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_4 без поважних причин був відсутній на місці несення служби в умовах особливого періоду, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом службового розслідування від 14.08.2023 щодо факту відсутності ОСОБА_4 у розташуванні в/ч, згідно якого останній у період з 10.08.2023 до 13.08.2023 без поважних причин був відсутній на військовій службі (а. с. 4-5);

- рапортом т. в. о. командира взводу від 11.08.2023, згідно якого ним під час проведення вечірньої повірки 10.08.2023 о 19:00 була виявлена відсутність в строю ОСОБА_4 . При цьому після проведення пошукових заходів на території розташування в/ч останнього виявлено не було (а. с. 6);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких він здійснював заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , який з 10.08.2023 до 13.08.2023 був відсутній на місці несення служби (а. с. 2, 8);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 , згідно яких ОСОБА_4 10.08.2023 та 11.08.2023 до медичної служби не звертався (а. с. 10);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_4 у період з 10.08.2023 до 13.08.2023 був відсутній на місці несення служби (а. с. 3).

- доповіддю пр самовільне залишення в/ч ОСОБА_4 (а. с. 12).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що вказані особи, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Письмові пояснення вказаних осіб не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Військове правопорушення це адміністративне правопорушення, яке вчинене військовослужбовцем, що тягне за собою адміністративну відповідальність, а згідно ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. При цьому під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а згідно ст. 254 вказаного Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону»). При цьому особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, ЗСУ, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, після продовжень воєнний стан діє до теперішнього часу.

З огляду на викладене, апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про заперечення вчинення правопорушення, оскільки його винуватість підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, в тому числі і складеним протоколом про адміністративне правопорушення, який останнім підписаний без будь-яких зауважень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він був відсутній у в/ч через хворобу, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними у справі доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обгрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2023.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2023 відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов