Справа 573/515/24
Номер провадження 3/573/223/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

(повний текст)

09 квітня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді СВИРГУНЕНКО Ю.М.,

з участю секретаря ФЕДОРЧЕНКО Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ПАШКОВА С.І.,

свідків ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17 січня 2020 року, учня ВПУ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

05 березня 2024 року о 22 годині 05 хвилин по вул. Сумській у м. Білопілля ОСОБА_6 керував транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор бодікамеру.

Таким чином ОСОБА_6 порушив п. 2.5 «а» ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав зазначивши, що ввечері 05 березня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попросили забрати їх з м. Білопілля, на що він погодився. Коли повертались додому, машина почала глохнути, у зв`язку з чим він зупинився на узбіччі дороги неподалік заправки «Маршал», що на виїзді з міста. У той момент, коли заглянув під капот, підійшли працівники поліції. В ході бесіди, останні сказали, що від нього чути запах алкоголю та запропонували продути Драгер. Так як не довіряє працівникам поліції, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився. Пройти відповідний огляд у медичному закладі йому не пропонували. Оскільки до цього працівники поліції неодноразово безпідставно його зупиняли та крім того, вони залишили поза увагою його пояснення про те що спиртні напої він не вживає, а запах алкоголю відчувається від пасажирів, рознервувався та, залишивши автомобіль на узбіччі дороги, пішов додому пішки.

Захисник Пашков С.І. у судовому засіданні просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки працівники поліції не зупиняли автомобіль останнього. Документи на автомобіль і посвідчення водія його клієнт надав поліцейським добровільно. Пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_6 не пропонували. Крім того, останній не вживає взагалі спиртні напої внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми.

Заслухавши ОСОБА_6 , його захисника Пашкова С.І., свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оцінивши наявні в матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена, зокрема, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. п. 2, 3, 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 не визнав свою провину, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка поліцейського ОСОБА_9 , який зазначив, що в вечірній час, точної дати не пам`ятає, разом з напарником перебували неподалік відділення поліції. У цей час повз них проїхав автомобіль ВАЗ червоного кольору, в якому не горіла підсвітка заднього номера та габарити. За допомогою проблискових маячків надали знак про зупинку, після чого транспортний засіб зупинився на узбіччі дороги неподалік заправки «Маршал». Водій вийшов з салону автомобіля та відкрив капот. У ході бесіди з ОСОБА_6 відчув запах алкоголю, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, але він відмовився. На пропозицію пройти відповідний огляд в медичному закладі, також відповів відмовою. При цьому поведінка водія не відповідала обстановці. Він вів себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, а потім взагалі залишив місце події і пішов у невідомому напрямку.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні показали, що в вечірній час, точної дати не пам`ятають, попросили ОСОБА_6 забрати їх з м. Білопілля. По дорозі додому, ОСОБА_6 зупинив автомобіль на узбіччі дороги неподалік від заправки «Маршал». Коли він відкрив капот, підійшли працівники поліції. Про що між ними була розмова не чули, так як знаходилися в салоні автомобіля. Але через деякий час ОСОБА_10 пішов з місця події у невідомому напрямку. На прохання поліцейських, телефонували ОСОБА_6 , просили, щоб повернувся, але він відмовився.

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №284013 від 05 березня 2024 року, який складений уповноваженою особою та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, 05 березня 2024 року о 22 годині 05 хвилин по вул. Сумській у м. Білопілля ОСОБА_6 керував транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор бодікамеру.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на оптичному диску, вбачається, що спочатку, коли працівники поліції попросили ОСОБА_6 надати технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія останній повідомив, що не керував транспортним засобом, але згодом все ж таки надав відповідні документи. У подальшому, після того як поліцейський зазначив, що від ОСОБА_6 відчувається запах алкоголю, останній почав поводити себе агресивно, кричати, висловлюватися нецензурною лайкою. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі відмовився та залишив місце події.

На переконання суду, докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Будь-яких підстав не довіряти наявним у матеріалах справи доказам суд не вбачає.

Так, оцінюючи показання свідка ОСОБА_9 , суд виходить з того, що вони є логічними, послідовними та повністю відповідають матеріалам справи, у зв`язку з чим переконливі підстави не довіряти їм відсутні.

Щодо показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд відмічає, що вони не містять відомостей, які підлягають доказуванню та не підтверджують версію сторони захисту про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_6 пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_6 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на те, що працівники поліції не запропонували останньому пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, на якому чітко зафіксовано зворотне.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_6 , а в момент, коли вони під`їхали, автомобіль стояв на узбіччі дороги, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у будь-якому випадку, і виявленню цього правопорушення не обов`язково повинна передувати безпосередня зупинка автомобіля поліцейським у випадках, передбачених Законом України «Про національну поліцію».

До такого висновку суд приходить, враховуючи, зокрема, правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (заяви №15809/02 та №25624/02), відповідно до якої будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та користування автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 3 та 4 п. 27 постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування транспортними засобами необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08 листопада 1968 року) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01 травня 1971 року), кожний транспортний засіб, який знаходиться в русі, повинен мати водія. Водій повинен контролювати свій транспортний засіб таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку. Водію транспортного засобу необхідно уникати будь-яких дій, не пов`язаних з водінням.

З відеозапису вбачається, що коли під`їхали працівники поліції, ОСОБА_6 сказав, що у нього зламалася машина. На прохання інспектора поліції надати документи, які посвідчують особу та технічний паспорт на автомобіль, він надав необхідні документи. Під час спілкування з поліцейськими не заперечував, що є водієм транспортного засобу, зазначивши, що їде додому.

ОСОБА_12 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_6 виду та міри адміністративного стягнення, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, а також виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами, приходжу до висновку, що покладення на ОСОБА_6 даного виду стягнення є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_6 в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_13 , що штраф має бути сплачений протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлений 10 квітня 2024 року.

Суддя