Апеляційне провадження № 33/824/2218/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погодившись з вказаною постановою суду, 25 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та матеріали адміністративної справи № 755/15345/23 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, на доопрацювання.

Дослідивши матеріали справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, та перевіривши апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16 січня 2024 року вже звертався до суду із апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року - без змін.

26.01.2024 року ОСОБА_1 повторно подав до суду апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

25.03.2024 року ОСОБА_1 втретє подав до суду апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року вже була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Неодноразове повторне звернення ОСОБА_1 із ідентичною апеляційною скаргою на одну і ту ж саму постанову суду першої інстанції може бути розцінене лише як зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників судового процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні дії, але робить це на шкоду іншим особам з метою, яка не співпадає із завданням судового процесу.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

В даному випадку у зв`язку із тим, що процесуальні заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами нормами діючого КУпАП не врегульовані, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, застосувавши положення ч.3 ст.45 КАС України, які регламентують дії суду у разі визнання зловживанням процесуальними правами. Вказана норма передбачає, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч.3 ст.45 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба