ЄУНС № 766/7102/23 Головуючий у першій інстанції Іванцова Н.К.
Провадження № 33/819/67/24
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7102/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гемми Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Іванцової Ю.С.,

Бахрова А.М., якого притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 26 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлений, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наступних обставин.

Так, 25.05.2023 о 20:25 годині ОСОБА_1 у Херсонській області, с. Приозерне, вул. Білозерська, 15, керував транспортним засобом Хонда Діо, державний номерний знак б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити справу щодо нього.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає про те, що при розгляді справи був порушений порядок її розгляду, передбачений ст.279 КУпАП, а саме судом не розглянуто його клопотання про недопустимість доказів. Крім того, апелянт указує на порушення поліцейським вимог ст.266 КУпАП щодо порядку призначення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Також апелянт указує на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що він керував транспортним засобом.

Крім того, зазначає про наявність розбіжностей в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення для проходження медичного огляду.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію ОСОБА_1 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити справу щодо нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку з огляду на таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП, встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.245, 251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП, та прийняв правильне рішення на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: - протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №141856 від 25.05.2023 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; - протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №141857 від 25.05.2023 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; - направлення на огляд водія транспортного засобу; - протокол А3 №126674 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП; - відеофайлами з нагрудного відеореєстратора поліцейського, поясненнями свідка ОСОБА_2 в судовому засідання, якими підтверджено той факт, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до вказаних норм, огляд водія в медичному закладі повинен бути проведений, лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, протягом двох годин після виявлення у водія ознак сп`яніння та у супроводі поліцейського.

Разом з тим, ОСОБА_1 взагалі відмовився проходити освідування, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в відповідному медичному закладі, що й зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного положення Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_1 був зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу патрульного поліції, від якого він відмовився.

Отже, дослідивши зібрані докази у справі та надавши їм належну оцінку у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення поліцейським вимог ст.266 КУпАП щодо порядку призначення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП, складений відповідно до ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 і відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, під час його складання у відповідності до вимог ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено зі змістом протоколу, але він відмовився надати пояснення по суті порушення та підписати протокол. Жодних зауважень від ОСОБА_1 до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо нероз`яснення йому прав та обов`язків, від нього не надходило, тобто він реалізував своє право на захист.

Крім зазначеного протоколу, в матеріалах провадження мається ще ряд вищевказаних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначене вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що при розгляді справи був порушений порядок її розгляду, передбачений ст. 279 КУпАП, а саме судом не розглянуто його клопотання про недопустимість доказів, оскільки кожен з цих доказів був предметом дослідження судом, проведений належний їх аналіз і вони обґрунтовано покладені в основу ухваленого по справі судового рішення.

Неспроможними є і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що він керував транспортним засобом.

Як убачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, на питання представника поліції: «Чого Ви не зупиняєтесь?» ОСОБА_1 відповів: «Ну, бо випивший». Після чого заглушив мопед, встав з нього і пішов. На вимогу представників поліції зупинитись не реагував, внаслідок чого був затриманий та доставлений до відділу поліції. По дорозі представником поліції були роз`яснені права ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 зазначив, що нічого робити не буде.

Крім того, з відеозапису, наданого працівниками поліції, випливає, що ОСОБА_1 не зазначав про існування будь-якої іншої особи, яка могла б керувати мопедом. Більш того, на момент зупинки, ОСОБА_1 не заперечував й ту обставину, що він керував мопедом, а також підтвердив, що вживав алкогольні напої.

Наведеними доказами підтверджено той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що він не був згоден з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, як на це вказує апелянт.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тому у працівників поліції не було правових підстав для його доставки до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таку поведінку ОСОБА_1 суд правильно розцінив, як його намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявність розбіжностей в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення для проходження медичного огляду, обумовлена саме доставкою ОСОБА_1 до відділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з його відмовою проходити освідування та медичний огляд, після чого йому о 20 годині 25 хвилин 25.05.2023 року було видано відповідне направлення, а після відмови проходити медичний огляд о 20 годині 55 хвилин щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, що жодним чином не свідчить про недопустимість цих доказів.

Жодними доказами не підтверджено обставини того, що ОСОБА_1 було незрозуміло порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонований працівниками поліції, а також обставини наполягання ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а тому доводи апелянта про зворотне є неспроможними.

Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд першої інстанції досліджує обставини справи лише за наявної сукупності зібраних уповноваженими особами доказів і приймає рішення на підставі їх оцінки. Судом не було встановлено жодних обставин щодо недостатності наявних у справі доказів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі, були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи та цілком враховані при постановленні відповідного судового рішення.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявність підстав для закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Даних про те, що у справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права, зокрема, порушення права на захист при збиранні й дослідженні доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є безпідставними.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від26 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ю.М. Гемма