КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.01.2024 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності та оголошено йому усне зауваження у відповідності до ст. 22 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , усупереч вимогам п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, 09.11.2023, керуючи транспортним засобом OPEL, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Звенигородській у с. Віта-Поштова, Фастівського р-ну, Київської обл., не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що, як вбачається з наявного у матеріалах відеозапису, водій автомобіля Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду нього, спочатку безпідставно почав зменшувати швидкість руху, а потім різко зупинився, внаслідок чого ОСОБА_1 не зміг зреагувати та зупинитися. Вказані обставини, на переконання апелянта, свідчать про те, що саме водій автомобіля Peugeot 3008 своїми одноособовими діями створив для нього небезпечну та аварійну ситуацію, різко зупинивши свій автомобіль, не маючи перед собою перешкод.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Самарцев Я.Ю. підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Плагун Л.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечували у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю і просили постанову суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 09.11.2023, керуючи транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Звенигородській у с. Віта-Поштова, Фастівського р-ну, Київської обл., не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив пункти 12.1., 13.1. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.11.2023 серії ААД № 276541, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 09.11.2023, а також відеозаписі з місця події.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Згідно пункту 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Сукупність наявних у справі доказів свідчить про не цілковите дотримання ОСОБА_3 пунктів 12.1, 13.1 ПДР України.

Так, з наявного у справі відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись попереду автомобіля OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 почав плавно уповільнювати рух. Як пояснив ОСОБА_2 , що йому на мокрому асфальті здалося, що попереду мається перешкода, тому він плавно уповільнив рух, щоб пересвідчитися у безпечності дорожньої обстановки і в цей момент відчув поштовх у задню частину автомобіля. Також з указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , у випадку дотримання ним безпечної дистанції, мав би можливість вчасно відреагувати на дорожню обстановку і пригальмувати, не застосовуючи при цьому екстреного гальмування, що дозволяла початкова дистанція між автомобілями.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що саме водій ОСОБА_2 порушив ПДР та створив небезпечну та аварійну ситуацію шляхом різкого гальмування, є неспроможними, оскільки не підтверджуються належними і допустимими доказами, у тому числі відеозаписом, зміст якого досліджено судом апеляційної інстанції.

При цьому, слід зазначити, що за правилами КУпАП розгляд справи здійснюється тільки стосовно особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують факт недотримання ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1., 13.1 ПДР України, і ці порушення знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

За вказаних обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про незаконність постанови суду першої інстанції та, як наслідок, задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук