П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.04.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду міста Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.122, 122-4 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 23.01.2024 року о 11 год. 40 хв. у м.Львові на перехресті вул.Любінська-Окружна, керуючи транспортним засобом «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, на пішохідному переході не надала переваги в русі пішоходу та створила аварійну ситуацію, а саме здійснила на пішохода ОСОБА_2 наїзд, внаслідок чого остання змінила напрямок руху та впала на проїзну частину.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.16.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.122 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 , 23.01.2024 року о 11 год. 40 хв. у м.Львові на перехресті вул.Любінська-Окружна, керуючи транспортним засобом «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишилася на місці пригоди та не повідомила підрозділ поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.10.А,Д ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнала повністю, просила суворо не карати. Пояснила суду, що 23.01.2024 вона керувала транспортним засобом «BMW» та здійснювала маневр повороту ліворуч на вул.Окружну на зелений сигнал світлофора. В момент виконання маневру для пішоходів теж горів зелений сигнал світлофора, однак вона не помітила потерпілу, яка переходила дорогу та здійснила на неї наїзд. Зазначила, що вона одразу зупинилась та вибігла з автомобіля для того, щоб допомогти потерпілій підвестись. В подальшому, запитала, чи їй необхідна медична допомога, на що потерпіла відповіла, що все гаразд та попросила її відвезти на "Привокзальний ринок", що і було зроблено ОСОБА_1 . Зазначила також, що після цього вона бажала впевнитись, що з потерпілою все гаразд та відвезла її до травмпункту, де її оглянув лікар, в результаті чого лікарем не було виявлено будь-яких серйозних травм. В подальшому, ОСОБА_1 купила потерпілій ліки, відвезла її додому та відшкодувала їй шкоду шляхом грошового переказу на банківську картку в розмірі 1000,00 грн.

Окрім цього, в судовому засіданні ОСОБА_1 намагалась відшкодувати потерпілій ОСОБА_2 додатково моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені ОСОБА_1 у судовому засіданні. Вказала, що поліцію викликати після здійснення ОСОБА_1 на неї наїзду вона не бажала. В судовому засіданні потерпіла підтвердила факт перерахування їй ОСОБА_1 на банківську картку моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Від відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 5000,00 грн. потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично відмовилась.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, долучені до них матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122 та ст.122-4 КУпАП, виходячи з такого.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Диспозицією частини п`ятої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Пунктом 16.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно диспозиції ст.122-4 КУпАП адміністративним правопорушенням є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно пункту 2.10.А,Д Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.5 ст.122 КУпАП доведена:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №635790 від 27.02.2024 року та серії ААД №635791 від 27.02.2024 року;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.01.2024 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.01.2024 року, на якій зображено розташування транспортного засобу з прив`язкою до сталих орієнтирів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.01.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.01.2024 року.

Вказане в своїй сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 , 23.01.2024 року о 11 год. 40 хв. у м.Львові на перехресті вул.Любінська-Окружна, керуючи транспортним засобом «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 , не надала переваги в русі пішоходу та створила аварійну ситуацію, а саме здійснила на пішохода ОСОБА_2 наїзд, внаслідок чого остання змінила напрямок руху та впала на проїзну частину, після чого будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, не залишилася на місці пригоди та не повідомила підрозділ поліції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.5 ст.122 КУпАП доведена зібраними адміністративними матеріалами.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.5 ст.122 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт ненадання ОСОБА_1 переваги у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, що спричинило створення аварійної обстановки, а також залишення нею, як водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, тому її дії суд кваліфікує як адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.122 та ст.122-4 КУпАП.

Оскільки до суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122 та ст.122-4 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то суддя об`єднує справи №465/1807/24, №465/1809/24 в одне провадження та присвоює №465/1807/24.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_1 суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, має на утриманні двох дітей.

Окрім цього, з пояснень, які надали в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також з письмових пояснень наявних в матеріалах справи, вбачається, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на умисне залишення місця ДТП, не спрямовувались на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, оскільки відразу ж після скоєння ДТП, вона надала допомогу потерпілій, відвезла потерпілу ОСОБА_2 по її особистих справах, а потім в лікарню, оплатила витрати пов`язані з наданням медичної допомоги, в цей же день відшкодувала моральну шкоду. Окрім того, 01.04.2024 ОСОБА_1 намагалась відшкодувати потерпілій додатково моральну шкоду в розмірі 5000 грн., однак потерпіла категорично відмовилась від отримання такої. Також, судом встановлено, що після настання ДТП, сама ж потерпіла категорично заперечувала, щоб на місце події викликали поліцію. Також, своїми діями ОСОБА_1 не спричинила необхідності проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) її чи її автомобіля, як учасника ДТП, оскільки повідомила свої контакти потерпілій самостійно і відразу ж.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, суд, врахувавши вищевикладене, характер вчинених нею правопорушень, ступінь її вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ч.5 ст.122 та ст.122-4 КУпАП, яка доведена повністю, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу.

Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Окрім цього, з огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.23,33,36,40-1,283,284 КУпАП,ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

Об`єднати справи №465/1807/24 та №465/1809/24 в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер справи №465/1807/24.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 04.04.2024.

Суддя Марків Ю.С.