Справа № 214/2179/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання Сотнікова А.І., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у

м. Кривому Розі Дніпропетровської області, заміжньої, працюючої контролером газового господарства АТ «Оператора газорозподільної системи «Криворіжгаз», зареєстрованої та проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2024 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №384315 від 04 березня 2024 року у відношенні ОСОБА_4 про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 05 лютого

2024 року о 17 год. 33 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинила дії психологічного характеру відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, ображала її нецензурною лайкою, чим могла завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що 05 лютого 2024 року у вечірній час вона мала сварку зі своєю дванадцятирічною дочкою ОСОБА_5 , яка є ученицею Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №31 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Причиною виникнення сварки стало не виконання дочкою домашнього завдання. При цьому, вважає, що вона не висловлювалась нецензурною лайкою, а отже не вчиняла домашнього насилля відносно дочки, яка систематично відмовляється виконувати домашні завдання. Вона справно виконує батьківські обов`язки, має позитивні характеристики із зареєстрованого місця проживання та роботи, які надала до суду. На час вищезазначених подій, її чоловік ОСОБА_6 призваний за мобілізацією до лав Збройних Сил України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації. Їй відомо, що працівники поліції прибули за викликом сусідів, які поскаржились на значний шум від її сварки з дочкою. В подальшому, ОСОБА_4 правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву про розгляд справи без її участі.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні, в присутності її матері ОСОБА_4 , суду пояснила, що вона є ученицею Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №31 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Вона дійсно 05 лютого 2024 року безпричинно відмовилась виконувати домашнє завдання, що стало причиною сварки її матері з нею. Усвідомлює, що вона повинна старанно та належно виконувати обов`язки, пов`язані з навчанням. В подальшому обіцяє не створювати подібних конфліктів з мамою.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, та інші документи.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма ст.173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї, відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Насильство в сім`ї, у розумінні ст.173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus зіткнення, сутичка) зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №384315 від 04 березня 2024 року слідує, що 05 лютого 2024 року о 17 год. 33 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинила дії психологічного характеру відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, ображала її нецензурною лайкою, чим могла завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

З матеріалів справи вбачається, а в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Разом з тим, відповідно до змісту вимог ст. 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту» батьки учнів мають права та обов`язки у сфері загальної середньої освіти, передбачені цим Законом, Законом України «Про освіту» та іншими законами України. На батьків учнів, покладається відповідальність за здобуття ними повної загальної середньої освіти.

Зі змісту ч.3 ст. 53 Закону України «Про освіту», здобувачі освіти зобов`язані виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності), дотримуючись принципу академічної доброчесності, та досягти результатів навчання, передбачених стандартом освіти для відповідного рівня освіти.

При цьому, диспозицією ч.3 ст. 55 Закону України «Про освіту» визначає, що батьки здобувачів освіти зобов`язані: виховувати у дітей повагу до гідності, прав, свобод і законних інтересів людини, законів та етичних норм, відповідальне ставлення до власного здоров`я, здоров`я оточуючих і довкілля; сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси дитини та інших учасників освітнього процесу.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 05 лютого 2024 року о 17 год. 33 хв. дійсно між ОСОБА_4 , як матір`ю, та її малолітньою дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, з приводу не виконання останньою обов`язків по досягненню результатів навчання за освітньою програмою загальноосвітньої школи.

В процесі виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , її матір`ю ОСОБА_4 можливо і було вжито недопустимі методи виховання, що суд вважає недопустимим.

Однак, сварка, яка 05 лютого 2024 року о 17 год. 33 хв. виникла між матір`ю та дитиною не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою, та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Судом не встановлено факт того, що конфліктна ситуація, яка викликала між членами сім`ї, спричинила появу у постраждалої неповнолітньої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційну невпевненість, або завдала шкоди її психічному здоров`ю, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що на момент встановлених подій існувала атмосфера нерозуміння неповнолітньою ОСОБА_2 свого обов`язку щодо навчання та здобуття належної загальної освіти, а також не стриманість ОСОБА_4 при переконанні останньої у необхідності виконання зазначених обов`язків, однак це не підтверджує факту вчинення останньою саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

З огляду на наведене, встановлений факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог

ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони), вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 .

Приходячи до зазначеного вище висновку, судом також враховані позитивні характеристики ОСОБА_4 з місць її проживання та роботи, а також її сімейний стан та фактичну самостійну участь у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , оскільки її чоловік з 06.04.2022 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, де перебуває по теперішній час.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, суд критично сприймає інші надані суду докази на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №384315 від

04 березня 2024 року.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко