КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №940/196/24 Суддя І інстанції - Мандзюк С.В.
Провадження № 33/824/2078/2024 Суддя суду апел. інст.- Глиняний В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Неживок І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 23.02.2024 року о 07:40 в м. Тетіїв по вулиці Миру, керував транспортним засобом GEELY EMGRAND X7 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився в Тетіївській ЦЛ, результат якого - ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, 0,24‰, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Неживок І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суддіТетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024 та закрити адміністративне провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час виготовлення протоколу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальних прав, на що суд не звернув уваги, як і не дав належної оцінки тій обставині, що за характеристиками пристрій Алкофор 307, яким здійснювався огляд водія на стан сп`яніння, дає похибку результатів, що слід трактувати на користь ОСОБА_1 , оскільки результат огляду становив лише 0,24 проміле, та слід вважати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В своїх доводах захисник посилається і на практику ЄСПЛ, за якою недостатність доказів повинна оцінюватись згідно принципу « поза розумних сумнівів».

Окремо апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 рухався з дотриманням всіх правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Неживок І.В., який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог п. 2.9. а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, що підтверджені зібраними у справі та дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 018930, згідно якого 23.02.2024 року о 07:40 в м. Тетіїв Київської області по вулиці Миру водій ОСОБА_1 керував автомобілем GEELY EMGRAND X7 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння; висновком (протоколом) медичного огляду для встановлення факту вживання псих активної речовини та стану сп`яніння від 23 лютого 2024 року, чим порушив пункт 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вказаний протоколскладено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та який в графі пояснення особи вказав, що пояснення буде надавати в суді.

В свою чергу наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуютьсявисновком (протоколом) медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини на стану сп`яніння, за яким ОСОБА_1 під час огляду 23.02.2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується дослідженням зробленим за допомого спеціального приладу Алкофор 307 і цифровий показник якого становив 0, 24% (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с. 4),відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.7). Медичний огляд проводився у встановленому порядку у медичному закладі.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що суддею першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З дослідженого відеозапису події вбачається, що працівники поліції 23.02.2024 року о 07:40 зупинили ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме на їх погляд не був увімкнутий показник повороту. Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, почервоніння обличчя та в салоні автомобіля. В подальшому на запитання працівників поліції чи вживав останній алкогольні напої, водій пояснив, що вживав алкоголь ввечері попереднього дня алкоголь. При цьому працівники поліції повідомили, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння і йому необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичній установі та роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду. За добровільної згоди останній в супроводі працівників поліції поїхав в заклад охорони здоров`я, для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння. В закладі охорони здоров`я огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився двічі за допомогою приладу Алкофор 307 і результат був 0, 24 проміле, тобто цифровий показник більше ніж допустимих 0,2 проміле. Під час проведення огляду ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю ввечері та вказав, який саме та в якій кількості він вживав. Надалі ОСОБА_1 не висловлював будь яких заперечень щодо результату огляду.

Жодних порушень з боку працівників поліції щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначений відеозапис не містить, а томудоводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Твердження апелянта про те, що за характеристиками пристрій Алкофор 307, яким здійснювався огляд водія на стан сп`яніння, дає певну похибку результатів, а результат огляду становив лише 0,24 проміле, що свідчить про відсутність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки спростовується тим, що процедура огляду була проведена двічі з дотриманням температурного режиму, як того передбачає інструкція, і результат був однаковий. Окрім того ОСОБА_1 незгоди за цим результатом не зазначив, як і не звернувся з вимогою повторно провести огляд в медичній установі для того щоб підтвердити чи спростувати результати огляду його на стан сп`яніння.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував, а відтак був безпідставно зупинений працівниками поліції є неспроможними та жодним чином не спростовують порушення водієм п.2.9 а) ПДР, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Окрім того, як зазначив сам адвокат в судовому засіданні апеляційної інстанції жодних скарг щодо безпідставності зупинення його підзахисного працівниками поліції до ГУНП не подавав.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Неживок І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без задоволення, а постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2024, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний