Справа № 489/715/24
Номер провадження 3/489/721/24
Постанова

Іменем України

12 квітня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Микульшина Ганна Анатоліївна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого: майстром ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 560508 від 18.01.2024, 18.01.2024 року о 14:29 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, перехрестя вул. Скульптора Ізмалкова та 12 Поздовжня, водій ОСОБА_1 , керуючи BYD S-6, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Скульптора Ізмалкова зі сторони Херсонського шосе в бік пр. Миру, на перехресті вул. Скульптора Ізмалкова та вул. 12 Поздовжня, виконуючи поворот ліворуч, на вул. 12 Поздовжня, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з т/з Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням воія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку по вул. Скульптора Ізмалкова зі сторони пр. Миру в бік Херсонського шосе. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Петровський Л.А. в суді провину свого підзахисного в інкримінованому йому правопорушенні за ч. 1 ст. 124 не визнав. Зазначав, що до матеріалів справи не долучено доказів фіксування факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем за викладених у протоколі обставин. Є тільки дані про те, що він перебував біля автомобіля, який не рухався. Просив долучити до матеріалів справи копію заяви потерпілої ОСОБА_3 про відсутність майнових претензій до ОСОБА_1 . Протокольно вказане клопотання задоволено.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що саме вона на момент вчинення ДТП 18.01.2024 о 14.29 год. на перехресті вул. Скульптора Ізмалкова та 12 Поздовжня керувала т/з BYD S-6, д.н.з. НОМЕР_2 . Однак після ДТП вона злякалась та залишила автомобіль, не усвідомлюючи, що винним у дорожньо-транспортній пригоді будуть вважати ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративні правопорушення; схему ДТП; пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; довідку УПП в Миколаївській області від 19.01.2024), переглянувши відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів, суддя приходить до наступних висновків.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У відповідності до п. 16.11, 16.13 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На відеозаписі з нагрудного реєстратора поліцейського вбачається (диск № 1, part_00000_Чергінець), що він розпочинається з того, як працівники поліції стоять поряд з автомобілем BYD S-6, д.н.з. НОМЕР_2 , який містить механічні пошкодження, не рухається. ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля. Тобто факт руху, зупинки транспортного засобу BYD S-6, керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом відеореєстратором не зафіксовано.

При цьому в суді захисник ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним вказаним транспортним засобом. Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що вказаних у протоколі обставин автомобілем керувала саме вона.

За таких обставин, будь-яких достовірних та неспростовних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та, відповідно, порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять достатніх та неспростовних доказів на підтвердження того, що особа, відносно якої складено протокол, дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 124, 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина