Справа 229/1168/24
Номер провадження 3/229/683/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить службу у військовій частини НОМЕР_3 , окремий батальйон спеціального призначення, за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом № 13 від 19 січня 2024 р. особовому складу військової частини НОМЕР_3 , що перебуває в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , в тому числі начальнику штабу - заступнику командира військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_1 було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

Цього ж дня, з рапорту начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 25.12.2023 р. вх. №29348 стало відомо, що 25.12.2023 р., в смузі відповідальності військової частини НОМЕР_3 , противник безперешкодно дійшов та вступив в бій на ВП"*****", що дає передумови вважати, що на ВП "*****", ВП "*****", ВП "*****" особового складу, що їх утримував не було, а командування військової частини НОМЕР_3 вводило в оману командування військової частини НОМЕР_1 щодо стану та положення своїх підрозділів на лінії зіткнення. Так, відповідно до додатку 2 форми 5.18 підсумкового бойового донесення № НОМЕР_4 від 24.12.2023 р,. на вищевказаних позиціях рахується 10, 3, 3 військовослужбовців відповідно.

За результатами дослідження наявних матеріалів службового розслідування, пояснень посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , було підтверджено факт подання інформації, яка не відповідала дійсності, а саме: щодо наявності та чисельності особового складу, зокрема на позиції відділення" НОМЕР_4 , ноданої у додатку 2 форми 5.18 підсумкового бойового донесення від 24.12.2023 р. № НОМЕР_4 за підписом начальникав штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 .

Окрім цього, встановлено, що інформація, яка надходила від командирів підрозділів ніяким чином не перевірялась, а вимоги розпорядження штабу військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2024 р. №11 майором ОСОБА_1 не були виконані в повному обсязі.

Під час виконання функціональних обов`язків, начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_3 , майор ОСОБА_1 , всупереч вимогам статутів ЗСУ, не здійснював належні заходи щодо організвації роботи штабу військової частини НОМЕР_3 , шляхом неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до введення в оману старшого начальника, надання недостовірних даних та, як наслідок, втрату позицій підрозділами військової частини НОМЕР_3 25.12.2023 р.

Майор ОСОБА_1 своїми діями порушив ст.ст. 11, 69 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, чим вчинив правопорушення передбачене у ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Адвокат Іванова А. В. ОСОБА_3 долучив до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_4 , відібрані ним на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив про таке.

Звинувачення викладені в протоколі №13 від 19.01.2024 р. не відпоідають дійсності та є спробою перекласти відповідальність за втрату частини смуги оборони 10 ОГШБр, на підпорядковані підрозділи, зокрема на 21 ОБСП.

Так 24.12.2024 о 17:30, у щоденному обов`язковому звіті - підсумковому бойовому донесенні за формою 5.18 у додатку 2, ОСОБА_1 зазначив кількість особового складу на позиціях відповідно до доповідей командирів підрозділів, які знаходились в АДРЕСА_2 . Однак, о 8:50год 25.12.2024 р. в результаті штурмових дій противника, особовому складу з об`єктивних причин прийшлося відійти. Доповідь про факт втрати позиції була усною, але про те, що вона була, свідчить той факт, що о 13:30 від 10 ОГШБр надійшло "Бойове розпорядження" щодо відновлення втрачених позицій до 17:00. О 15:00, на підставі вищезазначеного бойового розпорядження, командиром 21 ОБСП було видано "Бойове розпорядження" ротам на відновлення позицій (Витяг додається). І, спланувавши наступальні дії, в результаті штурмових дій 21 ОБСП о 19:30 25.12.2023 р. втрачені позиції було відновлено, а противник відійшов. Особовий склад 21 ОБСП зайняв позиції, втрачені цього ж дня, зранку.

На підтвердження своїх слів ОСОБА_1 надав Витяг з журналу бойових дій 21 ОБСП за 25.12.2023 р. та витяг звіту за формою 5.18 за 24-25.12.2023 р. (саме такі звіти є в наявності у командира 10 ОГШБр).

На думку ОСОБА_4 причиною втрати позицій були постійні штурмові дії противника, які супроводжувалися дуже потужним артилерійським та мінометним вогнем противника, і відсутністю достатнього вогневого впливу і артилерійського вогню з боку старшого начальника - 10 ОГШБр (в/ч НОМЕР_1 ).

ОСОБА_4 зазначив, що в протоколі неясно визначено про невиконання ним в повному обсязі "Бойового розпорядження" від 09.01.2023 р. №11, що саме він не виконав і що порушив при цьому. І головне, як це саме стосується подій, що відбувалися 24-25. 12. 2023 р.

Звертає увагу, що до того як 21 ОБСП за наказом 10 ОГШБр зайняв вищезазначені позиції вони контролювались особовим складом 10 ОГШБр, які їх втратили ще 5 грудня 2023 р. в результаті штурмових дій противника. В результаті чого 21 ОБСП за наказом 10 ОГШБр збільшила ширину батальйонного району оборони до 6.5 км. при визначеному у статутах ЗСУ максимальному значенні в 5 км.

Винним себе не визнає. Правопорушення, в якому його звинувачують, вважає надуманим та таким, що не відповідає дійсності, і є спробою військових посадових осіб 10 ОГШБр, в результаті бездіяльності та некомпетентності яких було втрачено частину ділянки смуги оборони 10 ОГШБр, бойова техніка, втрати серед військовослужбовців, життя яких є найціннішим ресурсом України.

Адвокат Іванова А. В., ОСОБА_3 , надав клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, з підстав передбачених у п. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на таке.

В протоколі про адміністративне правопорушення №21 від 23.01.2024 р., в порушення ст. 256 КУпАП, не зазначено місце та час вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 , як командира в/с НОМЕР_1 , на складання протоколу про правопорушення стосовно підлеглих військовослужбовців та військовослужбовців в/ч НОМЕР_5 .

Долучена до матеріалів справи копія Бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування "Лиман" №БР-2331", не завірена належним чином, не відповідає оригіналу бойового розпорядження, а тому такий доказ не можливо визнати допустимим доказом при розгляді цієї справи.

Протокол та матеріали справи не містять згадування про те, що 21 окремий батальйон спец.призначення в/ч НОМЕР_3 , приданий в оперативне підпорядкування в/ч НОМЕР_1 .

Всупереч ст. 256 КУпАП, у протоколі відносно ОСОБА_1 , відсутнє посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив, а натомість при викладені обставин його вчинення, констатовані факти порушень, без посилання на норму Закону. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ і далі процетовані обов`язки начальника штабу, зазначені в ст. 69 СВС ЗСУ.

Протокол та матеріали справи не містять доказів, який саме ряд обов`язків, було доведено ОСОБА_1 , та яким саме старшим начальником, а також відсутня інформація про ознайомлення з цими обов`язками до яких він нібито приступив.

За ствердженням ОСОБА_4 , причиною тимчасової втрати позицій були постійні штурмові дії противника, що супроводжувалися потужним артилерійським та мінометним вогнемпротивника і відсутністю достатнього вогневого впливу та артилерійського вогню з боку старшого начальника - 10 ОГШБр (в/ч НОМЕР_1 ). При активних бойових діях, позиції можуть по декілька разів за день, як втрачатися так і повертатися, а також змінююється ситуація з особовим складом.

Такі ствердження матеріалами справи не спростовуються.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 невиконав в повному обсязі "Бойове розпорядження" від 09.01.2023 р. №11, але не зазначено що саме він не виконав, що він порушив при цьому, і як це стосується подій, що відбулися 24-25 грудня 2023 р.

До протоколу №13 від 19.01.2024 р. не додано додатку 2 форми 5.18 підсумкового бойового донесення від 24.12.2023 р., в якому на думку службових осіб в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 були зазначені відомості, що не відповідали дійсності та, за що він, у відповідності з протоколом №13, має понести адміністративну відповідальність.

Матеріали справи не містять висновок про результати службового розслідування, долучено лише наказ про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності №183 від 17.01.2024 р., відсутні вимоги розпорядження штабу в/с А4267 від 09.01.2024 р. за №11, яке начебто ОСОБА_1 не були виконані в повному обсязі.

До протоколу не надано доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення саме в умовах особливого періоду, не наведено норму закону, щодо визначення цього періоду, за що передбачена відповідальність саме за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а не за ч. 1 цієї ж статті.

ОСОБА_1 , в порядку ч. 1 ст. 268 КУпАП, надані письмові пояснення, що наведені вище, з яких вбачається, що із правопорушенням він не погоджується. До своїх пояснень ОСОБА_1 долучив витяг з підсумкових бойових донесень форми 5.18 за 24 та 25 грудня 2023 р., згідно з якими зазначені позиції втрачались неодноразово: 05.12.2023 р. - 10 ОГШБр, а 25.12.2023 р. о 08:501 були втрачені, а об 19:30 год. 25.12.2023 - були знов повернуті. Отже наслідки, які зазначені в протоколі №13 від 19.01.2024 р. на момент складання протоколу були відсутні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтвердженна належними доказами.

Отже, вина ОСОБА_1 у порушенні вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ та вчиненні недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, не доведена, а тому в його діях відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі №13, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Частина 2 ст. 172-15КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Диспозиція статті 172-15 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

В порушення п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали справи не містять відомостей який саме ряд обов`язків, було доведено ОСОБА_1 , та яким саме старшим начальником, а також відсутня інформація про ознайомлення з цими обов`язками до яких він нібито приступив. З долученого до матеріалів справи Бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування "Лиман"№БР-2331" не вбачається, що саме ОСОБА_1 було ознайомлено з цим документом, та яким саме чином він його порушив та не виконав.

Протокол №13 складений відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не містить посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ та ст. 69 обов`язків начальника штабу бригади (полку, окремого батальйону), що не дозволяє суду дійти висновку, що саме порушив ОСОБА_1 .

Водночас, обставини зазначені в протоколі, спростовуються долученими ОСОБА_1 доказами та письмовими поясненням, який говорить про те що :

- 24.12.2024 о 17:30, у щоденному обов`язковому звіті - підсумковому бойовому донесенні за формою 5.18 у додатку 2, він зазначив кількість особового складу на позиціях відповідно до доповідей командирів підрозділів які знаходились в н.п. Веселе. Однак, о 8:50 25.12.2024 р. в результаті штурмових дій противника, особовому складу з об`єктивних причин прийшлося відійти. Доповідь про факт втрати позиції була усною, але про те що вона була свідчить той факт, що об 13:30 від 10 ОГШБр надійшло "Бойове розпорядження" щодо відновлення втрачених позицій до 17:00 (додається витяг). О 15:00 на підставі вищезазначеного бойового розпорядження командиром 21 ОБСП було видано "Бойове розпорядження" ротам на відновлення позицій (Витяг додається). І спланувавши наступальні дії, в результаті штурмових дій 21 ОБСП об 19:30 25.12.2023 р. втрачені позиції було відновлено, а противник відійшов.

- причиною втрати позицій ОСОБА_1 вказує постійні штурмові дії противника які супроводжувалися дуже потужним артилерійським та мінометним вогнем противника, і відсутністю достатнього вогневого впливу та артилерійського вогню з боку старшого начальника - 10 ОГШБр (в/ч НОМЕР_1 ).

- до того як 21 ОБСП за наказом 10 ОГШБр зайняв вищезазначені позиції вони контролювались осбовим складом 10 ОГШБр, які їх втратили ще 5 грудня 2023 р. в результаті штурмових дій противника. В результаті чого 21 ОБСП за наказом 10 ОГШБр збільшила ширину батальйонного району оборони до 6.5 км. при визначеному у статутах ЗСУ максимальному значенні в 5 км.

- правопорушення в якому його звинувачують вважає надуманим та таким що не відповідає дійсності, і є спробою військових посадових осіб 10 ОГШБр, в результаті бездіяльності та некомпетентності яких було втрачено частину ділянки смуги оборони 10 ОГШБр, бойова техніка і саме головне і важке були втрати серед військовослужбовців, життя яких є найціннішим ресурсом України.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджується, долученими ним до матеріалів справи витягом із позатермінового бойового донесення №1385/1/дск командира військової частини НОМЕР_3 за 25.12.2023 р. в якому відображено відомості про одержання оперативних (бойових) документів та прийняті командиром рішення та виконання оперативних (бойових) завдань; витягом із журналу бойових дій в/с А4219 за 25.12.2023 р.; витягом із підсумкового бойового донесення командира в/ч НОМЕР_3 за 24.12.2023 р.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про іншу версію події, яка відбулася 24-25 грудня 2023 року, ніж зазначена особою, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення №13 від 19.01.2024 року не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення.

Суть правопорушененя полягає в тому, що начальник штабу - перший заступник командира військової частини НОМЕР_3 всупереч вимогам Статутів ЗСУ не здійснював належні заходи щодо організації роботи штабу військової частини НОМЕР_3 , шляхом неналежного виконання своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них, але при цьому не наведено жодного доказу такого порушення чи несумлінного ставлення.

Отже не повно розкрита суть адміністративного правопорушення, що суперечить вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП та п. 4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року і не дає змогу суду встановити обставини вчинення правопорушення.

Суддя вважає, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява F7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, посадовою особою, що склала протокол, не надано.

З огляду на викладені вище обставини суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.,

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Л. Панова