Справа № 366/356/24
Провадження № 3/366/450/24
ПОСТАНОВА

Іменем УКРАЇНИ

28 березня 2024 року смт Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., прокурора Левченка Р.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника, адвоката Прибори П.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУпАП та додані до нього матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює головним державним інспектором Іванківсько-Поліської Державної податкової інспекції ГУ ДПС у Київській області,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2024 року до Іванківського районного суду Київської області надійшов протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 2335 від 30.01.2024 року « ОСОБА_2 , обіймаючи посаду головного державного інспектора Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області будучи державним службовцем 5 рангу категорії «В», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, маючи доступ до конфіденційної та іншої інформації з обмеженим доступом, порушила вимоги ч. 1 ст. 43 Закону №1700-VII, а саме розголосила конфіденційну інформацію та іншу інформацію з обмеженим доступом із підсистеми «Податкова звітність» інформаційно-комунікаційної системи «Податковий блок» про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за грудень 2022 року сторонній особі, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1728 КУпАП».

Рух справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.02.2024 року, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А.

Справу призначено до розгляду на 29.02.2024 року, під час розгляду справи захисником Приборою П.І. заявлено клопотання про витребування доказів, прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки дані що підлягали витребуванню можуть встановити час виявлення правопорушення уповноваженим органом, що має значення при вирішенні питання про накладення стягнення. Судом задоволено клопотання сторони захисту про витребування від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань в Київській області НП України інформацію чи надходив висновок про результати попередньої перевірки скарги ОСОБА_3 , якщо так то надати завірені належним чином копії підтверджуючих документів. При задоволення вказаного клопотання суд виходив з того, що в матеріалах провадження відсутні відомості про час отримання уповноваженим органом інформація про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Крім того, під час судового засідання 29.02.2024 прокурор заявив клопотання про виклик та отримання пояснень від особи, яка склала протокол, з метою встановлення даних щодо часу виявлення корупційного правопорушення, ОСОБА_1 та її захисник не заперечували проти задоволення вказаного клопотання прокурора. Суд задовольнив клопотання прокурора про виклик в судове засідання працівника поліції ОСОБА_4 та відклав судовий розгляд на 28.03.2024.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Прокурор Левченко Р.М., вважав що існують обґрунтовані підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП та просив призначити їй стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не спростовувала того факту, що здійснювала вхід до ІКС «Податковий блок», за особистим проханням колишнього працівника цієї ж державної податкової інспекції ОСОБА_5 , з якою перебувала в дружніх відносинах, використавши особистий кваліфікований електронний підпис, вчинила несанкціоноване втручання до підсистеми «Податкова звітність» ІКС «Податковий блок» з метою отримання інформації відносно ФОП ОСОБА_6 щодо подання ним декларації про доходи за грудень 2022 року. Цього ж дня ОСОБА_2 направила отриману інформацію на власний телефон ОСОБА_5 . Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією не визнала. Захисник в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_2 відсутня мета на задоволення своїх власних інтересів та прямий умисел при вчиненні адміністративного правопорушення, тому на думку захисника в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення свідка, суддя приходить до наступних висновків.

Обставини, встановлені під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VII, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення факту протиправного посягання на права і свободи громадян, встановлений порядок управління тощо, а також доведення наявності в діях (бездіяльності) особи всіх ознак складу адміністративного правопорушення, визначеного диспозицією відповідної статті КУпАП.

Положення ч. 1 ст. 172-8 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання та протидії корупції.

Предметом правопорушення є інформація, яка стала відома посадовій особі у зв`язку з виконанням нею службових повноважень.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у незаконному розголошені або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень, яке може виражатися у таких формах: незаконне розголошення інформації; незаконне використання інформації в інший спосіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу (прямого або непрямого).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна або службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Статтею 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

У ст. 9 вказаного Закону визначено, щодо до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування».

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП настає лише за умови незаконного розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення № 2335 від 30.01.2024, в якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення;

- лист Головного управління ДПС у Київській області від 11.09.2023 № 14274/5/10-36-22-01, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кваліфікований електронний підпис у кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг ДПС України, а також надано копію витягу наказу про призначення працівників та переведення ОСОБА_2 . Крім того, вказаним листом надано нормативно-правові акти ДПС України;

- висновок про результати попередньої перевірки скарги ОСОБА_3 від 16.06.2023, в якому викладені обставини несанкціонованого, без службової необхідності, в порушення вимог ст. 43 Закону №1700-VII, пп. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, п. 7.2 Порядку втручання з боку головного державного інспектора Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_2 до ІКС «Податковий блок», Державного реєстру ведення фізичних осіб та можливого витоку інформації стосовно ФОП ОСОБА_6 ;

- витяг із журналу перегляду користувачами інформації в підсистемах ІКС «Податковий блок» по ФОП ОСОБА_6 ;

- письмові пояснення ОСОБА_7 ;

- письмові пояснення ОСОБА_8 ;

- письмові пояснення ОСОБА_9 (колишнє прізвище ОСОБА_6 ) та витяг ДРАЦГ;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та копія її паспорта і ІПН;

- письмові пояснення ОСОБА_5 та її ID-картки;

- витяги з ДРАЦГ;

- скарга ОСОБА_3 від 31.05.2023, згідно якої скаржник вважає, що відбулося незаконне використання його персональних даних;

- особова картка ОСОБА_2 ;

- наказ від 15.02.2023 № 189-о;

- посадова інструкції ОСОБА_2 ;

- Положення про Іванківську-Поліську ДПІ ГУ ДПС у Київській області;

- листа № 14274/5/10-36-22-01 від 11.09.2023.

В судовому засіданні при дослідженні письмових доказів встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Київській області від 15.02.2023 №189-о у зв`язку зі змінами організаційної структури та штатного розпису зазначеного Головного управління ОСОБА_2 з 21.02.2023 переведено на посаду головного державного інспектора Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області. Цим же наказом їй встановлено 5 ранг державного службовця.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада головного державного інспектора Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області відноситься до категорії «В» посад державної служби.

Відповідно до п. 341.1 ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 342.1 ст. 342 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

12.03.2014 ОСОБА_2 прийняла присягу державного службовця.

Згідно п. 10 особової картки державного службовця ОСОБА_2 письмово попереджена про відповідальність за вчинення корупційних або пов`язаних із корупцією правопорушень. Отже, ОСОБА_2 , будучи державним службовцем категорії «В», була належним чином попереджена про встановлені Законом №1700-VII обмеження.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом №1700-VII.

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 1728 КУпАП, суб`єктом правопорушень у частині першій цієї статті є особи, зазначені у пункті 1 та підпункті «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1700-VII, а також особи, зазначені в частині другій статті 17 Закону України «Про запобігання впливу корупційних правопорушень на результати офіційних спортивних змагань».

Тобто, ОСОБА_2 , будучи державним службовцем є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Статтею 43 (Нерозголошення інформації) Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

Одночасно, частиною 1 статті 1728 (Незаконне використання інформації, що стала відома особі у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень) КУпАП передбачено відповідальність за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про інформацію», податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Згідно з п.п. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 (Обов`язки і відповідальність посадових та службових осіб контролюючих органів) Податкового кодексу України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Відповідно до вимог п. 7.2 Порядку доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної податкової служби України (далі Порядок), затвердженого наказом ДПС України від 15.05.2020 №216, користувач зобов`язаний зокрема: дотримуватись вимог Порядку, використовувати інформацію виключно в цілях, передбачених посадовою інструкцією або іншим організаційно-розпорядчим документом органу ДПС, не передавати інформацію стороннім особам, інше.

Згідно з п. 7.3. Порядку, користувачу забороняється використовувати інформацію в цілях, не передбачених посадовою інструкцією, передавати іншим особам свій ідентифікатор користувача в системі/мережі, пароль та інші засоби доступу до системи, використовувати для роботи чужий ідентифікатор користувача в системі/мережі та пароль, передавати конфіденційну інформацію стороннім особам, порушувати порядок антивірусного захисту автоматизованого робочого місця, з якого здійснюється доступ до системи, копіювати або зберігати конфіденційну інформацію системи на будь-які носії інформації, якщо це не пов`язано з виконанням функціональних обов`язків.

Згідно з інформацією, зазначеною в листі ГУ ДПС у Київській області від 11.09.2023 № 14274/5/10-36-22-01, ОСОБА_2 отримала кваліфікований електронний підпис у кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг ДПС України. Відповідно до службового листа Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області від 22.02.2023 № 57/10-36-65, остання отримала доступ до ІКС «Податковий блок».

Встановлено, що 05.06.2023 на електронну скриньку ГУ ДПС України у Київській області надійшла скарга ОСОБА_3 про корупційні дії представників Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області, які регулярно, користуючись незаконним доступом до баз даних, передавали його колишній дружині ОСОБА_10 (нині ОСОБА_11 ) дані з поданих ним, як фізичною особою-підприємцем, декларацій платника єдиного податку 3 групи інформацію про щомісячний обсяг доходу ФОП ОСОБА_6 , що перебуває на обліку в ДПІ м. Чернігова.

Проведеною працівниками управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Київській області перевіркою заяви ОСОБА_3 встановлено факти несанкціонованого, без службової необхідності, в порушення вимог ст. 43 Закону №1700-VII, пп. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, п. 7.2 Порядку втручання з боку головного державного інспектора Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_2 до ІКС «Податковий блок», Державного реєстру ведення фізичних осіб та можливого витоку інформації стосовно ФОП ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку про результати попередньої перевірки скарги ОСОБА_3 встановлено, що 02.03.2023 о 15 год. 54 хв., 15 год. 57 хв., та 16 год. 27 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті Іванківсько-Поліської ДПІ ГУ ДПС у Київській області за адресою: Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, 24, за особистим проханням колишнього працівника цієї ж державної податкової інспекції ОСОБА_5 , з якою перебувала в дружніх відносинах, використавши особистий кваліфікований електронний підпис, вчинила несанкціоноване втручання до підсистеми «Податкова звітність» ІКС «Податковий блок» з метою отримання інформації відносно ФОП ОСОБА_6 щодо подання ним декларації про доходи та задекларованого доходу за грудень 2022 року. Цього ж дня ОСОБА_2 направила отриману інформацію на власний телефон ОСОБА_5 .

Також досліджені письмові пояснення ОСОБА_2 , які остання підтвердила в судовому засіданні зокрема, що 02.03.2023 ОСОБА_5 зателефонувала їй із свого телефону № НОМЕР_1 та попросила зайти в підсистему «Податкова звітність» ІКС «Податковий блок» і подивитись чи подано ФОП ОСОБА_6 податкову декларацію за грудень 2022 року. Якщо так, то які доходи ним задекларовано. При цьому вона повідомила їй ідентифікаційний код даного громадянина. За її проханням ОСОБА_2 02.03.2023 здійснювала входи до ІКС «Податковий блок» у проміжок часу з 15:54 год. до 16:23 год. Пересвідчившись у тому, що декларацію ФОП ОСОБА_6 подано, ОСОБА_2 записала суму задекларованого ним доходу. Після чого вона перетелефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що декларація подана та сказала суму 885 987,63 грн. задекларованого ФОП ОСОБА_6 доходу.

При цьому ОСОБА_2 зазначила, що знала про перебування ОСОБА_5 станом на 02.03.2023 у відпустці по догляду за дитиною та те, що остання не мала доступу до ІКС «Податковий блок».

Також в судовому засіданні, ОСОБА_2 повідомила, що перебуває з ОСОБА_5 в дружніх відносинах, тому в зв`язку з цим і виконала прохання ОСОБА_5 . На запитання суду чи здійснила б ОСОБА_2 зазначені вище дії, якщо б до неї звернулась інша особа, а не подруга, остання відповіла що ні, оскільки бажала допомогти в отриманні інформації тільки своїй подрузі.

Щодо пояснень ОСОБА_2 та її захисника Прибори П.І., в частині відсутності мотивів дій ОСОБА_2 та не доведення розголошення або використання в інший спосіб особою виключно у своїх власних інтересах інформації з обмеженим доступом, а також відсутністю прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Так, статтею 172-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення незаконного розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання та протидії корупції.

Предметом правопорушення є інформація, яка стала відома посадовій особі, у зв`язку з виконанням нею службових повноважень.

Об`єктивна сторона правопорушення може виражатися у таких формах: незаконне розголошення інформації, незаконне використання інформації в інший спосіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу.

Статтею 43 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено заборону розголошення та використання в інший спосіб конфіденційної та іншої інформації з обмеженим доступом, що стала відома посадовим особам, у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

В своїх поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що на усне прохання своєї подруги ОСОБА_5 щодо отримання інформації з ІТС «Податковий блок» відносно ОСОБА_3 , вона маючи доступ до конфіденційної та іншої інформації з обмеженим доступом, отримала та розголосила ОСОБА_5 конфіденційну інформацію та іншу інформацію з обмеженим доступом про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за грудень 2022 року.

При цьому, в наданих до суду матеріалах, що підтвердила і сама ОСОБА_2 , відповідного письмового запиту від ОСОБА_3 на затребування даної інформації не було. Тобто, були відсутні законні підстави на отримання вказаної інформації та передачі її сторонній особі.

В подальшому, як встановлено з матеріалів справи, отримана від ОСОБА_2 інформація, що стала відома останній у зв`язку з виконанням службових обов`язків, була використана ОСОБА_5 , тобто була розголошена.

При цьому, згідно визначення, встановленого ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_2 та її захисника щодо відсутності у неї будь-якого інтересу у розголошенні інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, оскільки вбачає її особистий немайновий інтерес, зумовлений дружніми відносинами з ОСОБА_5 , що підтверджується наданими поясненнями ОСОБА_2 в суді, та письмовими матеріалами справи.

Щодо відсутності у діях ОСОБА_2 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП, про які зазначає сторона захисту, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.ст. 10, 11 КУпАП установлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Дослідивши в судовому засіданні письмові пояснення ОСОБА_2 та вислухавши її пояснення безпосередньо в суді, можна прийти до наступних висновків. ОСОБА_2 будучи державним службовцем, розуміла та усвідомлювала обмеження передбачені Порядком доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної податкової служби України, затвердженого наказом ДПС України від 15.05.2020 №216ч., Податковим кодексом України, та свідомо допустила порушення вимог ч.1 ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», а саме розголосила конфіденційну інформацію та іншу інформацію з обмеженим доступом із підсистеми «Податкова звітність» інформаційно-комунікаційної системи «Податковий блок». Тобто, ОСОБА_2 усвідомлювала протиправний характер своїх дій, та передбачала їх шкідливі наслідки.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні обґрунтовано доведено належними та допустимими доказами, наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-8 КУпАП, доведена повністю.

Тому вважає, що ОСОБА_2 вчинила незаконне розголошення у своїх інтересах інформацію, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Накладення адміністративного стягнення.

Законодавець в положеннях ст. 38 КУпАП передбачив, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Тому вважає, що часом виявлення адміністративного правопорушення необхідно вважати 30.01.2024.

Сторона захисту вважала, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами, а саме отримання Управлінням стратегічних розслідувань НП України висновку від 16.03.2023 про результати перевірки скарги ОСОБА_3 .

Суд дослідивши письмові докази, пояснення працівника поліції ОСОБА_12 , враховуючи думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).

При дослідженні письмових доказів судом встановлено, що Висновком про результати перевірки скарги ОСОБА_3 від 16.06.2023, затвердженого начальником управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Київській області встановлені всі обставини несанкціонованого доступу до інформації в ІТС «Податковий блок» з боку ОСОБА_2 . А також, у резолютивній частині вказаного висновку зазначено про необхідність повідомити про результати перевірки Управління стратегічних розслідувань.

Постановою суду від 29.02.2024, з метою вирішення питання щодо встановлення часу виявлення правопорушення, було задоволено клопотання сторони захисту та зобов`язано Управління стратегічних розслідувань в Київській області Національної поліції України надати інформацію чи надходив до Управління Висновок про результати попередньої перевірки скарги ОСОБА_3 та надати підтверджуючі документи.

На вказану постанову суду Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, не надало інформацію про дату надходження вказаного вище висновку, також зазначені дані відсутні і в матеріалах протоколу № 2335, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Суд приходить до висновків, що уповноваженим органом на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, умисно не надано суду вказану інформацію, з метою приховування даних про час виявлення правопорушення.

В судовому засіданні свідок начальник сектору протидії корупції Управління стратегічних розслідувань в Київській області НП України ОСОБА_12 надав пояснення, згідно яких, він не пам`ятає конкретну дату надходження до управління Висновку про результати попередньої перевірки скарги ОСОБА_3 , та зазначає що після отримання висновку необхідно було зібрати додаткові матеріали відносно ОСОБА_2 та опитати останню.

Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_2 надала працівникам поліції 29.08.2023, а остання за часом інформація яка надійшла до Управління стратегічних розслідувань датована 13.09.2023 (Лист відповідь Головного управління ДПС у Київській області вх№ 1848). Свідок ОСОБА_12 також в своїх пояснень суду підтвердив, що після 13.09.2023 інших відомостей відносно порушень, пов`язаних з корупцією стосовно ОСОБА_2 . Управлінням не отримувались.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що під час перевірки Управлінням стратегічних розслідувань можливих ознак вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, вказаним управління 13.09.2023 отримані останні за часом матеріали, які могли бути підставою для складання стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення її до адміністративної відповідальності. Натомість, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-8 КУпАП № 2335 відносно ОСОБА_2 , складено 30.01.2024, тобто більше ніж через 4 місяці.

Законодавець в положеннях ст. 254 КУпАП передбачив, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

Отже, суд прийшов до висновків, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП є 13.09.2023.

Інших письмових доказів, які б свідчили про те, що уповноважена посадова особа, дізналася про факт вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, пізніше вказаної дати, матеріали провадження не містять.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Згідно ч.1 п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.

Таким чином, наявні достатні підстави визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-8 КУпАП. Однак, оскільки передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення з дня виявлення правопорушення на момент розгляду справи минув, тому у відповідності до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи, що судом прийнято рішення про закриття провадження у справі, тому судовий збір не стягується.

Керуючись вимогами ст. 38, ч.1 ст. 172-8, ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 15.07.1999 Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області) визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ