Справа № 345/751/24
Провадження № 33/4808/406/24
Категорія ст. 173-2 ч. 1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 11.03.2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнуто до відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП і накладено штраф 170грн.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 3.01.2024 близько 16:05 год. перебуваючи за адресою в АДРЕСА_1 , умисно вчинила дії психологічного характеру у відношенні свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 у формі приниження та залякуванні, що викликало побоювання за свою безпеку, що спричинило емоційну невпевненість та завдало шкоду психологічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки суддею не було повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою безпідставне притягнення її до відповідальності. Стверджує, що в її діях не було умислу, при цьому в неї відсутні значна перевага сил з силами потерпілого ОСОБА_2 Категорично не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення. Зазначає, що суть правопорушення, яке вказано в протоколі не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у ст. 173-2 КУпАП, оскільки такі форми, як «приниження та залякування, що викликало побоювання за свою безпеку, що спричинило емоційну невпевненість та завдало шкоду психологічному здоров`ю потерпілого» відсутні у диспозиції вказаної статті. Подія мала місце 3.01.2024 року, пояснення нею надані працівнику поліції 5.01.2024 року, а сам протокол складений аж 29.01.2024 року. Так як складання протоколу відбулось через значний проміжок часу, то дії уповноваженої особи на його складання є непослідовними, а тому він складений безпідставно. Стверджує також, що заява в поліцію була написана на прізвище ОСОБА_3 , а в неї ОСОБА_1 і будь яких доказів про зміну прізвище додано не було, також як не додано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 може побоюватися за свою безпеку, що спростовується відеозаписом події, де зафіксований спокійний стан потерпілого. При цьому вважає відеозапис доданий ОСОБА_2 до справи таким, який не відповідає критеріям належності доказів. Вважає, що розгляд справи в суді відбувся з порушеннями. Просить постанову суду скасувати та закрити щодо неї провадження у справі.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі сторін через їх неявку, їх участь не є обов`язковою.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Апеляційний розгляд справи про адміністративне правопорушення є продовженням загального судового провадження. Беручи до уваги те, що на цей момент вже закінчився 3-місячний строк давності у цій справі, то постанова суду підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі правових положень ст. 247 п.7 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним підтвердженням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення прав людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення, умовою якої є визначення вини. У цій справі не буде залишено стягнення і не буде накладено нове стягнення, тому немає правових підстав підтверджувати чи спростовувати вину особи.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 3.01.2024 року, а постанова суду на сьогодні не вступила в законну силу, тобто судове провадження триває, тому на нині закінчився 3-х місячний строк давності, встановлений ст. 38 КУпАП, що є безумовною підставою для скасування постанови суду і закриття справи на цій підставі відповідно до вимог ст.. 247 п.7 КУпАП без дослідження доказів і встановлення вини особи чи її невинуватості. Так визначив законодавець у вказаних нормах КУпАП, надавши достатньо часу (3 місяці) органам поліції та судам всіх інстанцій для вчасного ухвалення рішення про винуватість особи. Інша судова практика суперечить цим нормам закону.

Така позиція апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247ч.1 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі було процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності.

Таким чином, вина особи чи її невинуватість, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП.

Враховуючи, що у цій справі на час її розгляду судом першої інстанції закінчився строк давності, встановлений ст. 38 КУпАП, в межах якого можливе у ній судове провадження, то постанова судді підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі ст. 247 ч. 1 п.7 КУпАП без підтвердження чи заперечення вини ОСОБА_4 чи іншого водія у цій ДТП, щодо якого також складено протокол про його вину у цій автопригоді.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Калуського міськрайонного суду від 11.03.2024 року щодо неї скасувати, справу закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький