1Справа № 335/3254/24 3/335/1152/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2024 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, а саме висловлював словесні образи, погрожував розправою, вибивав двері, стукав у стіни, чим міг завдати можливої шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 , після роз`яснення йому головуючим прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, щиро розкаявся у вчиненому і суду пояснив, що дійсно, 17.03.2024 року о 17 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насилля відносно своєї дружини. Запевнив, що це було вперше і не повториться.

Окрім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вина останнього підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 907772 від 17.03.2024 року який складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника;

- інформаційною довідкою інспектора СПДН ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Шевченко Х.;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

- опитуваннями особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 ;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- терміновим забороним приписом стосовно кривдника серія АА № 412842 від 17.03.2024 року;

- терміновим забороним приписом стосовно кривдника серія АА № 412841 від 17.03.2024 року;

- копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Вказані докази суддею приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здороваю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.

Аналізуючи перевірені і оцінені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП доведена повністю.

Приймаючи до уваги, що строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчилися, суд доходить висновку, що на ОСОБА_1 може бути накладено адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, сімейний та майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, офіційно не працює.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності за вчинене правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Як визначено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

З урахуванням обставин справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу ОСОБА_1 , його визнання вини, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та запобігання вчинення ним нових правопорушень необхідним та достатнім адміністративним стягненням буде адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та вважаю за можливе не призначати більш тяжке стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за якою він притягується до відповідальності.

Разом із цим, вирішуючи питання щодо наявності достатніх правових підстав для направлення ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників, передбаченої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суддя виходить із наступного.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вперше протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази систематичності вчинення останнім домашнього насильства, суддя не вбачає підстав для направлення його на проходження програми в порядку ст. 39-1 КУпАП.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Будь-яких даних про те, що останній підлягає звільненню від судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», - матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 40-1, 280, 283, 294, ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 170 грн. 00 коп. (сто сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10-ти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя В.О. Макаров