КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/987/2023
провадження № 33/824/2042/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року в складі судді Бойко О. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянки України, перебуваючої в декретній відпустці, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

13.03.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що копію постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 не було вручено не в день її винесення, а 05.03.2024, а тому строк на подання цієї апеляційної скарги пропущено нею з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена Голосіївським районним судом м. Києва 13 лютого 2024 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 була присутня під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, надавала суду свої пояснення. За результатами розгляду справи 13 лютого 2024 року була винесена оскаржувана постанова.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 приймала безпосередню участь при розгляді справи, знала про прийняте рішення, строк і порядок оскарження постанови суду першої інстанції, тому мала вжити заходів для своєчасного оскарження судового рішення.

Проте, за отриманням копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 звернулась до суду лише 05.03.2024, тобто майже через місяць після її винесення.

Будь-яких доказів неможливості отримання копії оскаржуваної постанови в межах десятиденного строку на її оскарження заявником надано не було.

При цьому твердження апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року слід рахувати з дати, коли вона її отримала - з 05 березня 2024 року, є хибними, оскільки суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП, які обраховують початок строку на апеляційну оскарження з дня винесення місцевим судом постанови.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищезазначене, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому в поновленні строку на оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, що її подала.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 взадоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк