Постанова

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався

за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 014111 від 16.03.2024, складеного інспектором СРПП відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. сержантом поліції Вельможним Д.М., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин:

15.03.2024 р., о 23 год 34 хв, по вул. Пушкіна, 52 в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлено за допомогою продуття газоаналізатора Драгер, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього рухуУкраїни.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 014723 від 16.03.2024, складеного інспектором СРПП відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. сержантом поліції Малишко В.О., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин:

15.03.2024 р., о 23 год 34 хв, по вул. Пушкіна, 52 в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою ввімкненого проблискового маячка синього та чрвоного кольорів та спеціального звукового сигналу та продовжив рух, чим порушив п. 3.2, 8.9б)в), 2.4 Правил дорожнього рухуУкраїни.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 014317 від 16.03.2024, складеного інспектором СРПП відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. сержантом поліції Вельможним Д.М., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин:

15.03.2024 р., о 23 год 34 хв, по вул. Пушкіна, 52 в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього рухуУкраїни.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходило.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до положення ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 122-2 КУпАП , є необов`язково.

З урахуванням викладеного, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1

Ознайомившись з матеріалами дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 122-2 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 014111 від 16.03.2024; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 014723 від 16.03.2024; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 014317 від 16.03.2023; актом про стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 2 проміле; постановою серії БАД № 603323 від 27.08.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозаписом, який міститься на диску (а.с. 1-10).

Досліджені докази узгоджуються між собою та сумніву в суду не викликають.

Оцінивши надані докази, в діях ОСОБА_1 вбачаю керування тррнспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачено відповідальність ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, невиконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно роз`яснень, викладених в абзаці третьому пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 р. N 18), а саме: позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених […] ст.ст.126, 130 КпАП. […] Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи конкретні обставини правопорушення, підтверджені належними та допустимими доказами, дійшов висновку, що на ОСОБА_1 належить накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, а також, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", стягнути з нього судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст.36, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та, відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на нього стягнення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., які перерахувати на номер рахунку (відповідно до міжнародного номера банківського рахунку IBAN) UA0020001, отримувач: ГУК Харківська обл/Харківобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк сплати штрафу не пізніш як через 15 днів з дня отримання копії постанови.

У разі несплати штрафу у вказаний строк особою, яку притягнуто до відповідальності, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: