ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/275/23 Номер провадження 33/814/474/24Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Басай Максима Миколайовича який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука 12 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 грудня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 на користь держави.

Судом встановлено, що 13.01.2023 року о 00 год. 42 хв. в м. Кременчук, по вул. Олеся Гончара 63, водій ОСОБА_1 керував ТЗ RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, підвищена жвавість). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив представник, ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Кобеляцького районного суду міста Полтави від 12 грудня 2023 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не може погодитися з постановою суду першої інстанції, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом під час комендантської години, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначив, що перебував в якості таксиста здійснює перевезення пасажира, який є військовим та має обмежену кількість часу для повернення до міста несення служби. ОСОБА_1 просив працівників поліції надати йому можливість проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, але йому відмовлено з причин відсутності необхідних засобів.

Крім того, апелянт посилався на те, що необхідно звернути увагу на той факт, що під час судового розгляду справи встановлено, що протягом 1 - 1,5 годин Бердніка зупиняли тричі. При цьому перші два рази йому також закидали знаходження у стані сп`яніння , але після проходження «драгера» відпускали. Крім того напередодні, щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були складені два протоколи з тим самим звинуваченням, що були розглянуті Комсомольським міським судом Полтавської області (рішення від 27 липня 2023 року по справі N? 534/1/23), та ОСОБА_1 було виправдано.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 13.01.2023 року о 00 год. 42 хв. в м. Кременчук, по вул. Олеся Гончара 63, водій ОСОБА_1 керував ТЗ RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, підвищена жвавість). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 016818 від 13.01.2023 року (а.с.1), даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2023 складеного о 00:01 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а.с.2); дане підтвердження підтверджується відеозаписом, який долучений до матеріалів справи (а.с.7).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, суд відхиляє дані доводи, виходячи з наступного.

З відео долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений (23:57:40) та в ході спілкування з інспектором БПП вказано на ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд в умовах мед закладу, ( хронологічний відрізок 23:59:10). В подальшому, в ході спілкування, працівником поліції вказано на неможливість надання на руки направлення для проходження медогляду в подальшому (хронологічний відрізок 00:00:30) після чого водій вказав, що він відмовляється від проходження медогляду (хронологічний відрізок 00:00:50), враховуючи, що було роз`яснено, що в такому разі на останнього буде складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та запрошені поняті (00:00:50-00:01:20). В подальшому ОСОБА_1 вказує, що він не відмовляється від проходження медогляду, але не зараз так як має домовленість з пасажиром щодо доставки останнього до місця призначення, яке було оговорено раніше, а пізніше після поїздки (хронологічний відрізок 00:35:30). В подальшому працівник патрульної поліції складає протокол, при цьому роз`яснюючи ОСОБА_1 права і обов`язки (00:41:00) .З моменту зупинки транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_1 (хронологічний відрізок 23:57:19) до часу складання та оголошення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та подальшого вручення його особі (хронологічний відрізок 01:09:04) пройшло більше години, при тому, що проходження медогляду зайняло б у ОСОБА_1 значно менше часу, тому суд критично ставиться, щодо доводів апеляційної скарги щодо підстав відмови від проходження медогляду, а сам, після того як доставить військового до несення служби..

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Басай Максима Миколайовича який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин