ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 Справа №607/4962/24

29 березня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311842 від 20 лютого 2024 року, 15 січня 2024 року близько 16 год, громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні гуртожитку, що по вул. Торговиця, 3 у м. Тернопіль, а саме на коридорі загального користування третього поверху, з хуліганських мотивів, з метою порушенням громадського порядку, безпричинно чіплялася до ОСОБА_3 , виражалася в її сторону нецензурною лексикою, висловлювала образи, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вказала, що дій зазначених у протоколі 15 січня 2024 року вона не вчиняла. В неї дійсно виник словесний конфлікт з ОСОБА_3 , однак вказаний конфлікт мав місце 17 січня 2024 року. Зазначений конфлікт виник через умови проживання та в ході конфлікту вона не вчиняла стосовно ОСОБА_3 жодних хуліганських дій, не мала на меті порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311842 від 20 лютого 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 15 січня 2024 року близько 16 год, перебуваючи в приміщенні гуртожитку, що по вул. Торговиця, 3 у м. Тернопіль, а саме на коридорі загального користування третього поверху, з хуліганських мотивів, з метою порушенням громадського порядку, безпричинно чіплялася до ОСОБА_3 , виражалася в її сторону нецензурною лексикою, висловлювала образи, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-спільну письмову заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 22 січня 2024 року, згідно з якою останні повідомили, що вони проживають в гуртожитку по АДРЕСА_3 . В кімнаті за №33 проживають ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_6 . Впродовж навчального семестру 2023-2024 року вказані особи систематично принижують їх, нецензурно висловлюються в їх сторону, безпідставно чіпляються, погрожують їм. З цих підстав просили вжити заходів стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;

-письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 22 січня 2024 року, згідно з якими останні повідомили, що вони проживають в гуртожитку за АДРЕСА_4 . У вказаному гуртожитку в кімнаті за №33 проживають ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_6 . Впродовж 2023-2024 року вказані особи систематично принижують їх, безпідставно чіпляються, ображають та нецензурно висловлюються в їх сторону, погрожують їм;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 20 лютого 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 15 січня 2024 року вона спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в її кімнаті гуртожитку, що по АДРЕСА_3 . Близько 16 год в кімнату за №35 хтось почав стукати. Вони вийшли з кімнати та побачили ОСОБА_1 , яка з невідомих причин стукала у двері та побачивши їх почала кричати, ображати, висловлювати словесні погрози та виражатись нецензурною лайкою;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 20 лютого 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 15 січня 2024 року вона спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в кімнаті гуртожитку, що по АДРЕСА_3 . Близько 16 год ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вийшли з кімнати, оскільки в двері їх кімнати хтось стукав. Вона залишилась у кімнаті та згодом почула, що почався конфлікт, по голосу вона впізнала ОСОБА_1 , яка нецензурно висловлювалась в сторону ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ображала їх та висловлювала погрози.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що 17 січня 2024 року вона разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в кімнаті гуртожитку, що по АДРЕСА_3 . Згодом вони почули, що в двері кімнати за №35 хтось стукає. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вийшли з кімнати щоб подивитися хто стукає у двері. При цьому, вона з ОСОБА_3 залишились в кімнаті. Згодом вона почула голос ОСОБА_1 , в якої виник конфлікт з дівчатами. Вона не чула щоб ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лексикою в сторону ОСОБА_3 , погрожувала чи ображала її. Ствердила, що ОСОБА_3 разом з нею залишилась у кімнаті та ОСОБА_1 15 січня 2024 року не вчиняла хуліганських дій стосовно ОСОБА_3 , не погрожувала їй та не чіплялася до неї

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи вважаю, що в матеріалах справи наявні протилежні та взаємовиключні пояснення сторін конфлікту, що позбавляє суд можливості беззаперечно встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а інші докази в матеріалах справи відсутні.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила обставини викладені у протоколі, вказала, що в неї дійсно виник словесний конфлікт з ОСОБА_3 , однак вказаний конфлікт мав місце 17 січня 2024 року. Зазначений конфлікт виник через умови проживання та в ході конфлікту вона не вчиняла стосовно ОСОБА_3 жодних хуліганських дій, не мала на меті порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила ті обставини, що 15 січня 2024 року ОСОБА_1 не вчиняла відносно ОСОБА_3 жодних хуліганських дій, не висловлювалась в її сторону нецензурною лайкою, не чіплялась, оскільки остання разом з нею залишились у кімнаті, а конфлікт мав місце у коридорі.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи спільну письмову заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 22 січня 2024 року та письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 22 січня 2024 року, оскільки останні жодним чином не стосуються обставин події, яка мала місце 17 січня 2024 року.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 , однак остання в судове засідання на виклик суду жодного разу не з`явилася, не підтвердила обставини викладені у протоколі та зміст своїх письмових пояснень від 20 лютого 2024 року.

Окрім того, самі по собі пояснення потерпілої ОСОБА_3 не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено відомостей про хуліганський мотив поведінки ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 мала намір проявити неповагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, які були б спрямовані на порушення громадського порядку, що вказує на відсутність у неї хуліганського мотиву.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею дрібного хуліганства, тобто погрозах та нецензурної лайки в громадських місцях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 173 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька