Справа № 183/2813/24
№ 3/183/2167/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено: 16.03.2024 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що з ОСОБА_2 вона познайомилась заочно восени 2022 року на сайті знайомств. Спілкувались по телефону, двічі чи тричі він приїжджав до неї додому. Потім їй стало відомо, що останній продовжує знайомитись і спілкуватись з іншими дівчатами на тому ж сайті, після чого, вона зрозуміла, що будь-яких серйозних стосунків в них бути не може, про що йому і повідомила. 16.03.2024 року він приїхав до неї додому разом із своїм братом ОСОБА_3 . Зайшовши без її дозволу у квартиру, почав вимагати повернути гроші, які він їй перераховував до святкових днів для придбання подарунків для неї і дітей. При цьому, він був розлючений її рішенням більше не спілкуватись, кричав, висловлювався в її бік образливою нецензурною лайкою, налякав дітей, які також були вдома. Вона вказала на телевізор, який придбала на подаровані ним кошти, він разом із братом забрав телевізор і виніс із квартири. Потім вона викликала поліцію. Працівники поліції бачили, як ОСОБА_2 виносив з її помешкання телевізор. Вона повідомила працівнику поліції про те, що ОСОБА_2 не є її співмешканцем, ніколи ним не був, що їхні з ним відносини не набули розвитку після знайомства і спілкування, будь-яких шлюбних обов`язків щодо один одного в них ніколи не було і немає. Також повідомила про те, що на подаровані ним кошти вона придбала телевізор, який вимушена була віддати йому на його вимоги. Крім того, повідомила, що ОСОБА_2 ображав її нецензурно лаявся в її помешканні. Додала, що в будь-яких стосунках, в тому числі шлюбних, характерних до співмешкання, як між нареченими або після заручин, вона з ОСОБА_2 не перебувала. Взаємних обов`язків сімейного характеру, зокрема, побутового або матеріального з ОСОБА_2 не мала і не має. Ніяких протиправних дій та висловлювань в його сторону нецензурної лайки вона не вчиняла. Чому склали на неї адміністративний протокол вона не розуміє.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Судом досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: пояснення самої ОСОБА_1 , надані нею в судовому засіданні; протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора-чергового Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області відповідно до якого 16.03.2024 року о 17.19 годині надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що 16.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , його колишня співмешканка висловлювалась в його сторону нецензурною лайкою; письмове пояснення самої ОСОБА_1 про те, що 16.03.2024 року о 11.00 годині до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 приїхав ОСОБА_2 разом зі своїм братом ОСОБА_4 , який постійно в її бік виражався нецензурною лайкою. ОСОБА_2 в її бік нічого не говорив. Обоє від неї вимагали гроші, які були перераховані їй від ОСОБА_2 раніше.

Оцінивши вищевказані докази, суд приходить до висновку про те, що суду не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, а відтак суд не вбачає в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як в судовому засіданні, так і під час надання пояснень правоохоронним органам заперечувала, обставини, викладені в протоколі.

Водночас, матеріали справи, окрім самого протоколу містять, лише, рапорт інспектора-чергового Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області про звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо прийняття мір до ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_1 , яка заперечувала обставини, викладені у протоколі.

Однак, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості і оцінюється у сукупності з іншими доказами.

Щодо рапорту, то враховуючи положення КУпАП та позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16а, можна зробити висновок, що рапорт, поданий службовою особою поліції, не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки він не передбачений в переліку доказів відповідно до ст. 251 КУпАП, та така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі, посадовою особою поліції до протоколу не надано.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що події відбувалися за адресою: АДРЕСА_3 .

Водночас, як встановлено в судовому засіданні події, які є предметом даного судового розгляду, відбувалися за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки обставини, встановленні в ньому суперечать обставинам, встановленим в судовому засіданні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З тлумачення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладених в рішеннях ЄСПЛ убачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Таким чином, дослідивши та співставивши наявні матеріали справи з поясненнями ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не може вважатися такою, що вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно неї слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк