Справа № 195/511/24
Провадження 3/195/309/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Червоне Солонянського району, Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2024 року о 10:32 годині громадянка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно догляду за своїми дітьми: малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до безладу в будинку та брудних спальних місць, чим порушено ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання громадянка ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності громадянки ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 998030 від 19 березня 2024 року, письмові докази, приходить наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати наступне: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами і які мають бути долучені до протоколу.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

На підтвердження провини громадянки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП до суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 998030 від 19 березня 2024 року;

- пояснення громадянки ОСОБА_1 від 19.03.2024 року;

- довідку поліцейського СРПП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Євгена Магди від 19.03.2024 року про те, що громадянка ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась;

- рапорт інспектора ЮП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Євгена Магди від 19.03.2024 року;

- акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 19.03.2024 року;

- доданими до матеріалів фотознімками приміщення житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

Таким чином, вищевказані документи є належними та допустимими доказами щодо встановлення вини громадянки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, а саме: письмових пояснень ОСОБА_1 у яких вона визнала той факт, що в будинку був безлад, розкидані речі і зобов`язується навести порядок в будинку. З оглянутих фотознімків також вбачається, що в кімнаті розкидані речі. Але попри того на підлозі є килим, в кімнаті є телевізор розташований на тумбі, шафа з одягом, диван та ліжко на яких знаходяться речі.

Таким чином, з оглянутих судом доказів (фототаблиць) можливо зробити висновок, що умови для проживання малолітніх дітей в будинку не є занадто критичними.

Крім того, акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 19.03.2024 року не містить посилання на відсутність їжі, продуктів харчування, знаходження батьків в стані алкогольного сп`яніння. Хоча даний документ і містить посилання на низький виховний потенціал у обох батьків, але при складанні акту обстеження житлово-побутових умов комісією служби у справах дітей Томаківської селищної ради Дніпропетровської області у складі: начальника ССД ОСОБА_5 , завідувача відділення соціальної роботи ОСОБА_6 , фахівця соціальної роботи ОСОБА_7 від 19.03.2024 року, не вказано саме у чому наявний прояв заниження виховного потенціалу,

Вищевказаний доказ суд не може прийняти до уваги, т.я. виховний потенціал батьків це коло факторів і умов, що сприяють всебічному розвитку дітей, що включає сімейну мікросередовище, спосіб життя сім`ї, а також можливості сім`ї у сфері духовно-практичної діяльності. Виховний потенціал сім`ї має складну структуру і являє собою єдність таких компонентів:

педагогічного;

соціально-психологічного;

культурно-ціннісного;

соціально-економічного;

техніко-гігієнічного;

демографічного.

Таким чином, ніяким чином не має відношення комісією служби у справах дітей не відображено самі які фактори і умови, заважають сприяти з боку батьків розвитку дітей.

Відповідно до ст. ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно з якою таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Таким чином, вчинене громадянкою ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке, хоча і є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, але суб`єктивно не були спрямовані на вчинення та настання наслідків, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Вищевказані обставини на думку суду суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та запобігання скоєння нових правопорушень ним та іншими особами.

Беручи до уваги вищевказані обставини, оцінивши все в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість застосувати до громадянки ОСОБА_1 ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, яке на думку суду буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Оскільки судом вирішено звільнити громадянку ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, тому з неї судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 22, 33-35, 184, 280, 283, 284 КУПАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі вимог ст. 22 КУпАП звільнити громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови.

Суддя: Л. В. Колодіна