Справа № 372/803/24
Провадження № 3-286/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.

за участю секретаря Ленди С.О.,

прокурора Малишенко Д.О.,

захисника Клапчука Ф.П.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши об`єднану справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої директором комунального підприємства «Обухіврайтепломережа», РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2389 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - виконавчий комітет Обухівської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечностей між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, який виник перед підписанням наказу від 31.05.2023 року № 29 «Про преміювання за травень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2393 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - виконавчий комітет Обухівської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечностей між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, який виник перед підписанням наказу від 31.07.2023 року № 35 «Про преміювання за липень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2394 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписавши наказ від 31.07.2023 року № 35 «Про преміювання за липень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2398 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписавши наказ від 29.09.2023 року № 53 «Про преміювання за вересень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2400 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписавши наказ від 31.10.2023 року № 58 «Про преміювання за жовтень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2403 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 , будучи директором КП «Обухіврайтепломережа», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - виконавчий комітет Обухівської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечностей між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, який виник перед підписанням наказу від 27.12.2023 року № 63 «Про преміювання за грудень 2023 року», яким серед інших працівників підприємства преміював свого батька - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 07.03.2024 року адміністративні матеріали №372/803/24 (провадження № 3-286/24, протокол № 2389), №372/809/24 (провадження № 3-290/24, протокол №2393), № 372/821/24 (провадження № 3-300/24, протокол №2403) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та №372/810/24 (провадження № 3-291/24, протокол №2394), №372/816/24 (провадження № 3-295/24, протокол №2398), №372/818/24 (провадження № 3-297/24, протокол №2400) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. ст. 172-7 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

Прокурор згідно з наданими поясненнями стверджує про наявність у дія ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. у судовому засіданні провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив, надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що при прийнятті рішення щодо преміювання працівників враховуються показники діяльності, які є чітко визначеними та на основі яких оцінюються результати діяльності відповідних працівників, рішення про преміювання працівників не є довільним, а підпадає визначеним об`єктивним критеріям, хоч керівник підприємства в силу наданих йому повноважень і бере участь у вирішенні питання щодо стимулювання працівників шляхом їх преміювання, зокрема, через підписання відповідного наказу, проте таке рішення не приймається ним одноособово. Також, на обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що праця на одному підприємстві керівника підприємства та його близького родича саме по собі не створює реального конфлікту інтересів та не виключає можливості преміювати працівників-родичів, навіть якщо вони працюють на цьому ж підприємстві. У даному випадку прийняттю рішення щодо преміювання ОСОБА_2 передувало звернення його безпосереднього керівника ОСОБА_3 , яке і стало передумовою для прийняття ОСОБА_1 рішення про преміювання свого батька ОСОБА_2 . Виконання своїх безпосередніх повноважень керівником підприємства щодо преміювання робітників, серед яких є близький родич керівника, саме по собі не може свідчити про переслідування ним будь-якого неправомірного приватного інтересу та, як наслідок, існування реального конфлікту інтересу. Оскільки в даному випадку прямого підпорядкування між ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_2 немає та рішення щодо преміювання останнього було прийняте не з ініціативи ОСОБА_1 , а за результатом розгляду доповідних записок його безпосереднього керівника, який провів оцінку діяльності ОСОБА_2 та вважав за доцільне прийняти рішення про виплату ОСОБА_2 заохочувальних виплат, то підписуючи наказ про преміювання, ОСОБА_1 діяв неупереджено та в його діях відсутній реальний конфлікт інтересів. Також вважає, що не було доведено умислу ОСОБА_1 на неправомірне збагачення свого близького родича (батька) ОСОБА_2 за рахунок премії. Враховуючи викладене, просив суд закрити справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позицію свого захисника.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

У частині 2 статті 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом вставлено, що згідно пп. 1 та 1.3 розділу 1 статуту КП «Обухіврайтепломережа» є комунальним унітарним підприємством, утвореним на основі комунальної власності Обухівської територіальної громади Київської області. Засновником комунального підприємства є Обухівська міська рада, виконавчий комітет міської ради є уповноваженим органом управління.

У відповідності до пп. 2.1 розділу 2 статуту КП «Обухіврайтепломережа» з моменту його державної реєстрації в установленому законом порядку є юридичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, КП «Обухіврайтепломережа» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до пп. 6.1. та пп. 6.2 розділу 6 статуту управління підприємством здійснює директор у відповідності з принципом єдиноначальства через провідних спеціалістів апарату управління, визначних штатним розписом. Для керівництва виробничою, господарською, фінансовою та іншою діяльністю міський голова своїм розпорядженням призначає виконавчий орган - директора, з яким виконавчий комітет міської ради укладає контракт.

Згідно з розпорядженням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 01.03.2023 року №97 ОСОБА_1 призначено на посаду директора КП «Обухіврайтепломережа» з 13.03.2023 року.

07.03.2023 року між виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області, в особі секретаря Клочка Сергія Миколайовича, з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладено контракт про те, що останній призначається на посаду директора КП «Обухіврайтепломережа» з 13.03.2023 року до 12.03.2024 року включно.

Відповідно до ч. З ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

На офіційному веб-сайті НАЗК в розділі «Декларування» розміщено роз`яснення щодо того, хто вважається посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону №1700-VII.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 року внесені зміни до Закону №1700-VІІ. У ньому в ч. 1 ст. 1 добавлено новий 9 абзац такого змісту: посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права. Визначене Законом №1700~УІІ коло осіб у понятті посадової особи юридичної особи публічного права звужується від визначеного раніше в роз`ясненнях. Проте посада ОСОБА_1 підпадає під обидва ці визначення.

ОСОБА_1 згідно зі статутом та контрактом, як директор, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Тобто, ОСОБА_1 є посадовою особою, яку наділено організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ, посадові особи юридичних осіб публічного права, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 12 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700- VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чистіший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів, відповідно до абз.14 ч. 1 ст. 1 Закону №1700- VII, це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ, приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до витягу від 08.02.2024 №0 з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що його батьками є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ «близькі особи» - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині 1 статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є близькими особами у розумінні абз.4 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII, оскільки є сином та батьком відповідно.

Так, ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «Обухіврайтепломережа» за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 3, підписав накази, якими встановив своєму батьку ОСОБА_2 премію, а саме:

31.05.2023 року підписав наказ № 29 «Про преміювання за травень 2023 року», встановивши своєму батьку - ОСОБА_2 премію у розмірі 20 %;

31.07.2023 року підписав наказ № 35 «Про преміювання за липень 2023 року», встановивши своєму батьку - ОСОБА_2 премію у розмірі 20 %;

29.09.2023 року підписав наказ № 53 «Про преміювання за вересень 2023 року», встановивши своєму батьку - ОСОБА_2 премію у розмірі 20 %;

31.10.2023 року підписав наказ № 58 «Про преміювання за жовтень 2023 року», встановивши своєму батьку - ОСОБА_2 премію у розмірі 30 %;

27.12.2023 року підписав наказ № 63 «Про преміювання за грудень 2023 року», встановивши своєму батьку - ОСОБА_2 премію у розмірі 30 %;

ОСОБА_1 підписуючи зазначені накази, розумів і усвідомлював, що саме його батько отримає премію в розмірі 20 та 30% за відповідні місяці.

Таким чином вбачається, що у ОСОБА_1 був наявний приватний немайновий інтерес у зв`язку з підписанням наказів про встановлення премій працівникам підприємства, де серед інших працівників був його батько, а саме поліпшення його матеріального стану.

Судом прийняті до уваги посилання ОСОБА_1 та його захисника, що рішення про преміювання його батька - ОСОБА_2 , не приймалися одноособово ОСОБА_1 , а безпосередньою передумовою для підписання ОСОБА_1 наказів про преміювання свого батька були доповідні записки його прямого керівника - ОСОБА_3 .

Однак, відповідні доповідні записки щодо призначення премії є пропозицією щодо їх подальшого встановлення та виплати, у той час як наказ директора про преміювання є не тільки підставою для нарахування премії працівникам, але і для виплати такої премії у розмірі, що вказується в такому наказі.

Поряд із цим, у матеріалах справи наявні копії протоколів засідання робочої комісії КП «Обухіврайтепломережа», на яких здійснювалося вирішення питання щодо преміювання працівників, у тому числі ОСОБА_2 .

До складу даної комісії входив голова - ОСОБА_1 , який приймав участь у голосуванні щодо встановлення премії працівникам, зокрема, батьку - ОСОБА_2 .

Таким чином, хоча прийняття відповідних рішень про преміювання працівників здійснювалося колегіально, проте ОСОБА_1 приймав участь у такому голосуванні, тобто здійснював волевиявлення щодо встановлення своєму батьку - ОСОБА_2 премії.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів, - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Сімейні/родинні відносини завжди створюють для особи, на яку поширюються положення Закону №1700-VII, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені природнім прагненням піклуватись про близьку особу. Відповідно, наявність у такої особи службових (представницьких) повноважень, пов`язаних із вчиненням/невчиненням дій, прийняттям рішень стосовно близької особи, утворює потенційний конфлікт інтересів, а реалізація службових (представницьких) повноважень стосовно близької особи - реальний конфлікт інтересів.

Аналогічно позаслужбові відносини створюють у особи, на яку поширюються положення Закону №1700-VII, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені прагненням підтримати ці відносини (стосунки).

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Підписання керівником розпорядчих документів щодо здійснення загальнообов`язкових виплат, з яких складається заробітна плата, таких як оклад, виплати за ранг, категорію, звання та інші передбачені нормативно-правовими актами доплати, не утворюють у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, оскільки у даному випадку відсутні дискреційні повноваження (діяти за певних умов на власний розсуд у межах закону). Лише прийняття рішення щодо призначення собі або близькій особі чи особі з якою є інші позаслужбові стосунки премії або матеріальної допомоги, розмір якої встановлюється на розсуд керівника, ставить його в ситуацію реального конфлікту інтересів, при якій він зобов`язаний повідомити про це безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство та не вчиняти дій (не приймати рішень).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

З огляду на те, що директор КП «Обухіврайтепломережа» не має безпосереднього керівника, то при виникненні конфлікту інтересів він повинен повідомляти визначений законом орган управління. У даному випадку органом управління КП «Обухіврайтепломережа» є виконавчий комітет Обухівської міської ради (розділ 1 статуту).

Згідно з листом виконавчого комітету Обухівської міської ради від 31.01.2024 року №306 повідомлень від ОСОБА_1 під час виконання ним обов`язків директора КП «Обухіврайтепломережа» з 27.06.2023 і по теперішній час на адресу ради не надходило.

При цьому, відсутність Колективному договорі необхідності повідомлення про можливий конфлікт інтересів не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, оскільки такі вимоги передбачені відповідним антикорупційним законодавством, яке ОСОБА_1 повинен знати в силу займаної ним посади директора.

Наявність у ОСОБА_1 службових повноважень обумовлена тим, що будучи директором комунального підприємства «Обухіврайтепломережа», він наділений повноваженнями на прийняття рішень, у тому числі й стосовно фінансових питань.

Наявність у ОСОБА_1 дискреційних, повноважень обумовлена тим, що будучи директором комунального підприємства Обухіврайтепломережа», він мав право вибору одного з правомірних рішень - видавати наказ щодо встановлення премії чи ні (а якщо так, то в якому саме розмірі), які він мав можливість вчинити на власний розсуд.

Слід зауважити, що констатація наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 1727 КУпАП, є можливою лише у тому випадку, коли реальний конфлікт інтересів впливає на реалізацію посадовою особою своїх дискреційних повноважень.

Право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд передбачає можливість його дискрецїї, тобто права вибору між декількома діями чи рішеннями, що однаково є правомірними та передбачені чинним законодавством.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

На додаток до цього у Постанові КАС ВС від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 (провадження №К/9901/43891/18) зазначається, що «на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов суб`єкт (керівник) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Наявність дискреції (розсуду) посадової особи є визначальною та необхідною умовою для вирішення питання про наявність у її діях реального конфлікту інтересів, адже у випадку, коли особа у відповідності до імперативних вимог чинного законодавства має діяти у чітко визначений спосіб, чітко визначених межах та формі або повинна утримуватися від певних дій і в неї немає жодного власного розсуду стосовно виду та характеру можливого рішення, дій чи бездіяльності, то в такому випадку реальний конфлікт інтересів не впливає на об`єктивність та неупередженість рішень, дій чи бездіяльності посадової особи, оскільки остання позбавлена будь-якої можливості діяти в будь-який інший спосіб, ніж написано у законі. Отже, наявність дискреційних повноважень є необхідною передумовою вирішення питання про наявність у діях особи реального конфлікту інтересів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе лише за сукупності умов: наявності у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; повноважень на прийняття рішення; факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Тобто, реальний конфлікт інтересів у даному випадку полягає у тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді бажання поліпшити матеріальне становище батька, реально зіткнувся з його службовими повноваженнями, як директора, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а саме - під час підписання наказу від 31.05.2023 №29 «Про преміювання за травень 2023 року», відповідно до наказу від 31.07.2023 №35 «Про преміювання за липень 2023 року», відповідно до наказу від 29.09.2023 №53 «Про преміювання за вересень 2023 року», відповідно до наказу №63 «Про преміювання за грудень 2023 року».

У цьому випадку ОСОБА_1 повинен був утриматись від підписання даних наказів, а також повідомити Обухівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Тобто ОСОБА_1 був зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання реального конфлікту інтересів, чого ним не здійснено.

Наведені обставини свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КупАП.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ним вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 V-II, не повідомивши виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 V-II, вчинивши дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, суб`єкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із роз`ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини, у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, в тому числі щодо надання пояснень.

Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, виходячи з доведеності вини порушника, суд вважає за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Таким чином, з урахуванням ЗУ «Про судовий збір» з особи, яка визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, підлягає стягнення судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33-35, 36, 40-1, 172-7, 268, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови - з дня отримання її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя : Т.Г. Сташків