Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/1096/24

Номер провадження 3/511/741/24

"10" квітня 2024 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С . І ., розглянувши матеріали, які надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

10.03.2024 року о 14год. 30хв., в с.Кучурган по вул.Одеська, Роздільнянського району Одеської області, громадянин ОСОБА_1 керував мопедом «HONDA DIO 34» без номера, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «ДРАГЕР 6820», під відеозапис на бодікамеру, тест №610 покази приладу - результат позитивний та становить 1,16 проміле. Від огляду в ЦРЛ м. Роздільна на визначення стану сп`яніння громадянин ОСОБА_1 відмовився. Правопорушення вчинено повторно на протязі року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР.

Інспектором СРПП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капралом поліції М.В.Абрамюк складено адміністративний протокол відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду адміністративних матеріалів повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вище викладеного до суду не надав, заяв про відкладення судового засідання не надав.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Суд, враховуючи, що протокол відносно ОСОБА_1 складено 10 березня 2024 року у його присутності, тобто з даного моменту він знав про наявність справи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, при розгляді справ за ст.130 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому вважає за необхідне справу розглянути у відсутності останнього.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470485 від 10.03.2024 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням до медичної установи від 10.03.2024;

- відеозаписом з боді камери;

- довідкою т.в.о. начальника Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

- копією постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.07.2023 р., відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яка набрала законної сили 25.07.2023 року;

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, згідно якого водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, наведеними доказами повністю доведена вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинене особою повторне протягом року.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ступінь вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого…

Згідно матеріалів, судом встановлено, що ОСОБА_1 посвідчення водія НЕ отримував, та керував мопедом «HONDA DIO 34», який не зареєстрований у встановлений законом порядку.

Проте, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20 щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка на момент вчинення правопорушення не отримувала посвідчення водія.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді оплатного вилучення керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В абзаці четвертому пункту 28 Постанови № 14 ВСУ роз`яснив, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність частиною шостою статті 121, частинами другою та третьою статті 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять доказів належності ОСОБА_1 керованого ним мопеду на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.

З урахуванням викладеного, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений правом керування транспортними засобами строком на один рік, що підтверджується постановою Роздільнянського районного суду Одеської області №511/1836/23 від 13.07.2024, яка набрала законної сили 25.07.2023 року.

Стаття 317-1 КУпАП визначає, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

При цьому, диспозиція статті 30 КУпАП регламентує, що якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Стаття 37 КУпАП передбачає, що строк адміністративного арешту обчислюється добами, виправних робіт - місяцями або днями, позбавлення спеціального права - роками, місяцями або днями.

Отже на момент винесення цієї постанови, невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами для ОСОБА_1 складає: 03 місяці 15 днів, які необхідно приєднати до стягнення за вчинення правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Також, відповідно до вимог ст.40-1КУпАПУкраїни з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн., оскільки судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.24, 27, 33, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі статей 30, 37 КУпАП до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднати ОСОБА_1 невідбуту частину стягнення, призначеного постановою Роздільнянського районного суду Одеської області №511/1836/23 від 13.07.2023, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 03 місяці 15 днів та загальний строк стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами визначати строком 3 роки 03 місяців 15 днів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783,

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача: UА0026001

код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя: С. І. Гринчак