ун. № 759/3982/24
пр. № 3/759/1668/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 15.02.2024 року серії ААД № 859484 водій ОСОБА_1 15.02.2024 приблизно о 21 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Сітроен» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Палладіна, 22 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд, зі згоди водія у законному порядку пройшов огляд у медичному закладі КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», стан сп`яніння підтверджується висновком № 000922, чим порушив п. 2.9-а та п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Провівши розгляд даної справи, проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їхній сукупності, взаємозв`язку та співставленні й оцінивши з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозиція адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП передбачає альтернативний склад відповідальності: або за керування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, або за відмову від проходження в установленому законом порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.2 та 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні вимоги до проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу дублюються і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, приписи наведених правових актів дають водію альтернативу проходження огляду на стан сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції або в медичному закладі, а також у разі незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій може пройти огляд в медичному закладі. У разі проходження такого огляду та підтвердження стану сп`яніння водія це є порушенням вимог ст. 2.9 а ПДР України. Альтернативою таких дій є відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, тобто протокол складено по факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданим медичним закладом КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

При тому у цьому ж протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сітроен» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Палладіна, 22 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся та пройшов його у лікаря в медичному закладі.

За таких обставин, у даному протоколі про адміністративне правопорушення вказані дві взаємовиключні фабули подій, які підпадають під різні пункти порушення ПДР України, а саме пункт 2.9 (а) та пункт 2.5 ПДР України.

Відповідно до пунктів 6, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»: водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав; у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що протокол складено невірно та обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Беручи до уваги те, що чинним КУпАП не передбачено права суду перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та самостійно визначати пункт Правил дорожнього руху, а суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення та викладеної суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, яке за конкретних обставин справи містить взаємовиключну кваліфікацію дій водія, тому суд дійшов висновку що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення пункту 2.5. ПДР та, відповідно, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі викладеного і, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.П. Новик