КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2073/2024 Суддя суду апел. інст.- Глиняний В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П.., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Федченко В.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 щодо,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 29.01.2024, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постановою судді встановлено, що водій ОСОБА_1 28 листопада 2023р. о 15:25 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на вул. Левка Лук`яненка 14а/2 мав ознакиалкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Федченко В.В. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 та закрити провадження у справі.

Апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 29.01.2024, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування строку апеляційного оскарження адвокат Федченко В.В. зазначає, що ОСОБА_1 участі у судовому засідання в суді першої інстанції не брав, оскільки судом на 29.01.2024 року не викликався, ніякої повістки про виклик не отримував, а був повідомлений судовою повісткою лише на 17.01.2024 року. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому ознайомилась з матеріалами і отримала постанову його дружина 06.03.2024 року. Апелянт отримав постанову лише 13.03 2024 року під час ознайомлення з матеріалами, а подав апеляційну скаргу 16.03.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не був викликаний до суду і тому був позбавлений права надати свої пояснення. Вказує апелянт, що в матеріалах справи відсутні дані про керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та факт керування авто і суд не послався на дані відео фіксації події. Також посилається апелянт на те, що у направленні на медичний огляд не зазначено назву установи та куди саме направлявся ОСОБА_1 , на його думку не було дотримано порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ст.266 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Федченка В.В. який просив розглядати апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки він військовослужбовець і перебуває за межами міста Києва та підтримав подану ним апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Федченка В.В., які підтверджується матеріалами справи, зокрема, тим, що ОСОБА_1 участі у судовому засідання в суді першої інстанції не брав, копію постанови отримав лише 13.03.2024 року під час ознайомлення з матеріалами. А томуз метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№527547, згідно якого 28 листопада 2023 року, об 15 год. 25 хв. в м. Києві, по вул. Левка Лук`яненка 14а/2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився на боді - камери №473275, 471651, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.2)

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудноїкамери поліцейського №473275, 471651, (а.с.8)

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП,. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката Федченка В.В. про те, що в матеріалах справи відсутні дані про керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та факт керування транспортним засобом, то вони є непереконливими, оскільки з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку про що йому було повідомлено працівниками поліції та відповідно, складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності (матеріали справи а.с5). Далі в ході спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено у ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального приладу Драгер та, у разі відмови від проходження такого огляду, пройти його у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що в разі відмови на нього буле складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, з відео, вбачається, що ОСОБА_1 сам підтвердив ту обставину, що вживав алкоголь напередодні ввечері. Отже, обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 28 листопада 2023 року за участю ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що у направленні виписаному працівниками поліції на медичний огляд КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» не зазначено конкретно назву установи та куди саме направлявся ОСОБА_1 , зокрема, адреса установи тобто не було дотримано порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням ст.266 КУпАП, ніяким чином не впливає на законність прийнятого суддею рішення. Тим більше, що відмова особи у якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, є підставою для складання відповідного протоколу, а не видачу направлення для проходження медичного огляду.

Висновок судді місцевого суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, є обґрунтованими та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Федченко В.В.., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Федченка В.В. - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний