Справа № 603/145/24
Провадження № 3/603/96/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2024 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 (м.Монастириська) відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючої, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності 08.08.2023 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

- за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.03.2024 року близько 12 год 00 хв неналежним чином виконувала передбачені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, батьківські обов`язки відносно своїх дітей сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме була з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, в домі не було приготовлено ні сніданку ні обіду, не контролює поведінку дітей та не змогла відправити їх до школи, в кімнаті безлад, на підлозі в коридорі здохлі миші, внаслідок чого ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнала повністю, про вчинене дуже жалкує, суду по справі пояснила, що на її утриманні перебуває двоє дітей, тимчасово не працює, а тому просить суд суворо її не карати.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив таке.

Частиною 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ч. 2 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.03.2024 року серії ВАД №540020, складеного ДОП СПД №1 (м. Монастириська) рядовий поліції Мельник Р. М.;

-даними письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи де вказала, що 05.03.2024 року її діти до школи не пішли бо не хотіли та вона не контролює чи вони ходять до школи та самі вирішують чи ходити їм до школи чи ні. Також визнала, що по місцю її проживання в будинку безлад, оскільки вона не бажає прибирати;

-актом обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 05.03.2024 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, а також враховуючи як пом`якшуючу обставину щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в мінімальному його розмірі.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме меті адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 22, 33, 34, ч. 1 ст. 184, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисячу сімсот) грн 00 коп в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф підлягає добровільній сплаті порушником протягом п`ятнадцяти днів.

У відповідності до ч. 2 ст. 308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян