Справа № 308/9376/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/875/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 823299 від 31.05.2023 та постанови судді від 06.07.2023 вбачається, що 30.05.2023 о 23 год 43 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своєю невісткою ОСОБА_3 , під час якої висловлювалася в її сторону нецензурною лайкою чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 06.07.2023 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суду не надано жодних інших доказів, які б підтверджували факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. До того ж протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскілки в ньому не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, зокрема, в чому саме полягало домашнє насильство і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП. В даному випадку мала місце обопільна словесна перепалка між нею та ОСОБА_3 , яка не вказує на ознаки домашнього насильства. Крім того, переконана в упередженості працівників поліції під час складання протоколу, оскільки останні не виявили бажання розібратись в ситуації та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення саме на неї, а не на ОСОБА_3 . Крім того, розгляд справи всупереч вимог ст. 268 КУпАП відбувся без її участі та без належного повідомлення про час і місце судового розгляду. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 06.07.2023, оскільки вона присутньою під час судового розгляду не була, а копію оскаржуваної постанови отримала 23.11.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи.
28.03.2024 до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона вказує на те, що примирилась з потерпілою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить звільнити її на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд уважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП.
Дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд уважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.
Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 30.05.2023, врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру та вірно зазначив, що ОСОБА_1 виражалася на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 823299 від 31.05.2023 стверджується, що 30.05.2023 о 23 год 43 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 ,
вчинила сварку зі своєю невісткою ОСОБА_3 , під час якої висловлювалася в її сторону нецензурною лайкою чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями потерплої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , рапортом інспектора СРПП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 31.05.2023 та іншими матеріалами справи.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час
відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка вину визнала, примирився з потерпілою, про що свідчить відповідна заява, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, її вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023, щодо ОСОБА_1 - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_6 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя