ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/550/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

захисника - Александрова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Александрова Д.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 , стрілець-санітар, громадянин України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 14.11.2023 року близько 08 год. 45 хв. мобільною групою ВСП було виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків на території військової частини НОМЕР_2 (в пункті її тимчасової дислокації) АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_1 було доставлено до пункту дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00241). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Протокол було складено за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до Акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 14.11.2023 року перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені дії вчинені в умовах воєнного стану в Україні. За що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Александров Д.О., з доповненими апеляційними доводами, просить постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, у звязку з відсутності в діях сккладу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та у нього були відсутні відповідні ознаки. Апелянт зазначає, що між його підзахисним та замкомроти ОСОБА_2 виник конфлік через несплату йому грошових коштів, а тому складений протокол стосовно ОСОБА_1 є наслідком конфлікту та свідок ОСОБА_2 є упередженим.

Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але в протоколі зазначено, що останній виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння, а також в цьому протоколі не містяться ознак сп`яніння, які були у ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що в протоколі не зазначено за які саме дії ОСОБА_1 складено протокол, які конкретно дії він вчинив, що свідчать про порушення статутних обов`язків в умовах особливого періоду, до протоколу не додано пояснення свідків та направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в матеріалах справи відсутні докази доставлення його підзахисного до ВСП.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але судом апеляційної інстанції здійснювалися усі можливі процесуальні заходи щодо його виклику.

При цьому, 26.02.2024 року ОСОБА_1 була направлена судова повістка на адресу місця його проживання, яка міститься в матеріалах цієї справи, але ця повістка повернулася 18.03.2024 року до апеляційного суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 23.02.2024 року судова повістка сформована в електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

Крім того, 21.02.2024 року ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик до Харківського апеляційного суду для участі його під час апеляційного розгляду, про що свідчить його особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

До початку апеляційного розгляду захисник Александров Д.О. повідомив апеляційному суду, що ОСОБА_1 відомо про місце та дату апеляційного розгляду, а також апелянт вважав за можливе провадити судовий розгляд за відсутності його підзахисного, з яким узгоджена процесуальна позиція сторони захисту.

При цьому належить врахувати, що саме захисник Александров Д.О., який дій в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думки захисника ОСОБА_4 , суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, враховуючи наявні відомості у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника Александрова Д.О., який підтримала свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення подану апеляційну скаргу, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного.

Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Так, диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язанами та резервістами обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

На обґрунтування доведеності винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які містяться в матеріалах справи, а саме на відомості: протоколу ДНХІ/2 № 11782 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 14.11.2023 року (а.с.1-2); акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ДНХІ/2 № 11782 від 14.11.2023 року, 14.11.2023 року на території військової частини НОМЕР_2 був виявлений сержант ОСОБА_1 , в діях якого встановлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Зокрема, 14.11.2023 року близько 08 год. 45 хв. мобільною групою ВСП було виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків на території військової частини НОМЕР_2 (в пункті її тимчасової дислокації) АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_1 було доставлено до пункту дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00241). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (акт додається) (а.с.1-2).

Цей протокол складений в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчить їх власноручний підпис у цьому протоколі. Сам ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підписів у цьому протоколі (а.с.2).

Апеляційний суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення ДНХІ/2 № 11782 від 14.11.2023 року помилково зазначено в 10 абзаці 2 сторінки протоколу про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в наступних двох абзац цього протоколу чітко зазначено, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні (а.с.1).

Відповідно до відомостей акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 14.11.2023 року перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3).

При цьому, апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника про те, що судом першої інстанції безпідставно враховані відомості акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більш того, згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_5 від 21.02.2024 року, 14.11.2023 посадовими особами в/ч НОМЕР_2 був доставлений сержант ОСОБА_1 до групи ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з тим, посадовими особами в/ч НОМЕР_3 відповідний перелік документів, згідно п.8 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, надано не було. З метою уникнення факту не притягнення до відповідальності військовослужбовця який мав підозру на перебування у стані алкогольного сп`яніння, сержанту ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а саме пристрою Алконт-М №00241. Від вказаного огляду сержант ОСОБА_1 відмовився. В подальшому старшим сержантом ОСОБА_6 у телефонному режимі було отримано інформацію від чергового персоналу КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанськї Богоматері» про відмову у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння через наявну завантаженість.

Доводи апелянта про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення ДНХІ/2 № 11782 від 14.11.2023 року не додано письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , на переконання апеляційного суду, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки в вищезазначений письмових доказах ці свідки особисто своїми власноручними підписами засвідчили, що ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_2 є упередженим у цій справі, а свідок ОСОБА_7 не був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ДНХІ/2 № 11782 від 14.11.2023 року та акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони своїми особистими підписами засвідчили відомості, що містяться у цих письмових доказах.

Крім того, сторони захисту до та до початку апеляційного розгляду не заявляла клопотань про виклик та допит цих свідків, а тому, на переконання апеляційного суду, такі доводи захисника є необґрунтованими та суб`єктивними.

При цьому, суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що у ОСОБА_1 не виявляли ознаки алкогольного сп`яніння, на місці огляду не були присутні свідки, , оскільки відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. Цим процесуальним правом ОСОБА_1 не скористався, не надавши своїх пояснень щодо порушення процедури огляду ні у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 2), ні в окремих письмових поясненнях. Натомість, ОСОБА_1 відмовився від надання своїх пояснень, в тому числі щодо незаконності дій працівників ВСП, командування його військової частини, відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння чи свідків на місці подій у цій справі (а.с.2). Суд апеляційної інстанції вказує, що зазначені обставини не спростовані апелянтом.

До того ж, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДНХІ/2 № 11782 від 14.11.2023 року, ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та його права і обов`язки за ст.268 КУпАП (а.с.2).

Також належить врахувати, що цей протокол складений складно відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, а саме уповноваженою на це посадовою особою штаб-сержантом 3-ї категорії відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_5 старшим сержантом ОСОБА_8 (а.с. 1-2).

Тобто, порушення вимог, передбачених ч.1 ст.255 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, оскільки протокол складений уповноваженою на те посадовою особою.

Належить взяти до уваги, що протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, складений відповідно до вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року, у тому числі щодо зазначення у ньому дати і місця його складання, посади, прізвища, імені, по батькові особи, яка його склала; відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, зафіксовані у ньому дані узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд доходить висновку, що цей документ складений у передбачений законодавством спосіб та є належним і допустимим доказом.

Суд також бере до уваги те, що незважаючи на незгоду захисника на час апеляційного розгляду із діями старшого сержанта ОСОБА_8 під час складання ним протоколу та адміністративних матеріалів за цим протоколом, ОСОБА_1 та захисник Александров Д.О. не скористалися своїм конституційними та процесуальним правом і не оскаржували дії цієї посадової особи, тобто сторона захисту не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії цієї особи до його керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій старшого сержанта ОСОБА_8 під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння та складення ним протоколу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи, а тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими та суб`єктивними.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП є необґрунтованими, оскільки виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду або відмова від проходження такого огляду є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вина ОСОБА_1 доведена доказами, що досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та яким надана повна та вмотивована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.

Водночас ні захисником, ні правопорушником не наведено доказів на підтвердження того, що 14.11.2023 року ОСОБА_1 не виконував службових обов`язків, що ставить під сумнів доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков