ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6946/23

провадження № 3/0285/33/24

29 січня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов

від Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

який проживає в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2023 о 21:30 год на автодорозі М06 236 км поблизу с Анета Звягельського району Житомирської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Chevrolet Fveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух» (далі по тексту Закон).

Захисник Глушко З. В. в письмових запереченнях зазначила, що ОСОБА_1 не визнає свою вину в інкримінованому йому порушенні, так як має посвідчення водія, яке отримав ще в 2011 році. Пред`явити його поліцейським не зміг, оскільки на телефоні в нього відсутній застосунок «Дія», натомість показував тимчасовий талон, який йому було видано після вилучення у вересні 2022 року посвідчення водія при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами або особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 (далі по тексту Положення) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Пункт 2.1 «а» ПДР зобов`язує водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені вимоги перекликаються з положеннями ст.15 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 30.10.2023 керував транспортним засобом, при цьому не мав права ним керування. Правопорушення було вчинено повторно протягом року після вчинення попереднього, яке було ним скоєне 23.03.2023 в м Києві, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6723185 від 23.03.2023, якою його було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. З останньої вбачається, що ОСОБА_1 по Набережній Дніпровській, 18/53 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Fveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі водійського посвідчення.

Матеріали даної справи не містять відомостей про скасування даної постанови чи оскарження дій поліцейських з приводу винесення вказаної постанови.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №423895 від 30.10.2023;

рапортом поліцейського від 30.10.2023 про наявність події зупинки автомобіля ОСОБА_1 в день, час та місці, зазначені у протоколі, у зв`язку із порушенням водієм вимог п.11.5 ПДР;

постановою поліцейського серії ЕАС №6723185 від 23.03.2023;

довідками Управління поліції в Житомирській області від 07.11.2023 та 16.01.2024 про отримання ОСОБА_1 21.07.2011 посвідчення водія, яке було вилучено згідно з протоколом БД №406432 від 25.03.2020 за ч.1 ст.130 КупАП та надіслане до сервісного центру для збереження.

Отже, будучи притягнутим 23.03.2023 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, ОСОБА_1 навмисно порушив закон, керуючи повторно протягом року згаданим вище транспортним засобом, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КупАП, відтак його слід визнати винним у вчиненні вказаного порушення. Обставин, які б пом`якшували або обтяжували його відповідальність, не встановлено.

Щодо твердження захисника про наявність у ОСОБА_1 тимчасового талону під час зупинки поліцейськими, то слід зазначити наступне.

Тимчасове вилучення посвідчення водія на транспортний засіб здійснюється поліцейським шляхом вилучення посвідчення водія, виготовленого на бланку, та/або внесення інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення.

Водійське посвідчення в ОСОБА_1 було вилучено навесні 2020 року, а протокол у даній справі відносно нього складений восени 2023 року. Окрім того, при оформленні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не вказував про наявність у нього будь-якого документу, який би давав йому право керувати транспарантним засобом. Не отримавши у відповідності до ч.20 Положення посвідчення водія, тобто не відновивши у визначений законом спосіб право керування транспортним засобом, що фактично не заперечувалось його захисником в письмових запереченнях, ОСОБА_1 знову керував автомобілем.

Під час розгляду справи не було встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Демчук Д. А., який оформляв матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , був упереджений під час складання щодо нього протоколу. У матеріалах справи також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи.

Доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію захисника особи, відносно якої складено протокол, щодо незаконності дій працівників поліції та наявності підстав для закриття провадження у справі, під час розгляду даної справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії» Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу до переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні йому покарання в межах безальтернативної санкції ч.5 ст.126 КУпАП, що буде достатнім для виконання завдань провадження у справі про адміністративні правопорушення та необхідним для здійснення виховного впливу на порушника.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Із аналізу наведеної законодавчої норми можна дійти висновку, що перелік трьох видів санкцій за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, носить єднальний (кон`юнктивний) характер. Тобто санкція зазначеної статті не містить альтернативних стягнень, натомість може бути застосована лише шляхом накладення штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом із оплатним вилученням транспортного засобу (чи без такого). І щодо такого виду стягнення, як позбавлення права керування, не передбачено альтернативи (з таким чи без), на відміну від оплатного вилучення транспортного засобу.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 27, 33-35, 40-1, 126, 245, 280, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн,

з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років,

без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. О. Літвин