Провадження № 33/824/1989/2024 Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн. 80 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 13.10.2023 о 16 год. 20 хв. в м. Київ по Дніпровській набережній, 1, керував транспортним засобом Фольксваген Пассат, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом календарного року. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення принципів об`єктивності судочинства, на винесення рішення без встановлення повною мірою фактичних обставин та на основі доказів, які не відповідають вимогам допустимості та належності.

Зазначає, що судом не надано оцінку діям працівників поліції, які не повідомили причину зупинки, не роз`яснили йому права, передбачені ст.368 КУпАП, не попередили про ведення відеофіксації події. Також звертає увагу на те, що його вже позбавлено права керування і суд не може позбавляти права керувати транспортним засобом особу, яку вже позбавлено такого права.

Також вказує, що до матеріалів не приєднано довідку про наявність повторності вчинення правопорушення або інших достатніх та достовірних доказів (засвідчених копій рішень уповноваженої особи) на підтвердження того, що він не мав права керувати транспортним засобом.

Вважає, що його вина не доведена належними і допустимими доказами, а сам лише складений протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом винуватості особи.

Крім того, апеляційна скарга містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час судового засідання, а постанову суду отримав в суді лише 04.03.2024 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 26.12.2023 року, а апеляційна скарга направлена засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 04.03.2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він в судовому засіданні присутнім не був, із текстом постанови ознайомився 04.03.2024 року, а тому наявні об`єктивні причини для поновлення пропущеного строку.

Про час та місце апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисник Оксанич Р.В. повідомлені, проте у судове засідання не з`явилися.

До суду апеляційної інстанції від захисника Присяжнюка А.Ю. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та про необхідність врахування вимог ч. 7 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Винуватість ОСОБА_1 у керування транспортним засобом особою, яка не мала такого права, повторно протягом року, за обставин, викладених у постанові, стверджується доказами, які містяться у довідці ст. інспектора про притягнення ОСОБА_1 18.09.2023 року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та про те, що посвідчення водія на його ім`я зберігається у територіальному сервісному центрі № 8042 , копії постанови від 18.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, відеозапису події з бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 обізнаний з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, письмових поясненнях ОСОБА_1 на адресу місцевого суду про визнання винуватості з проханням не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Доказам по справі суддя надала належну правову оцінку і дійшла вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, підписаному особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, без зауважень, де зазначено про роз`яснення таких прав та вимог ст.63 Конституції України.

Твердження апеляційної скарги про те, що поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу та про відеофіксування події за допомогою спеціального технічного засобу не свідчать про те, що його права порушені таким чином, що перешкодили йому реалізувати свої права щодо захисту інтересів при оформленні процесуальних документів, пов`язаних з притягненням до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КупАП.

Матеріалами справи спростовуються і доводи апеляційної скарги про відсутність довідки органу поліції про наявність повторності адміністративного правопорушення та інших належних доказів, які свідчать про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КуПАП.

Отже , апеляційна скарга правильності висновків судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не спростовують.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вважаю доводи апеляційної скарги про неможливість накладення на особу, яка не отримувала раніше посвідчення водія, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, безпідставними, з огляду на таке.

Статтею 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції частини конкретної статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Зазначене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 року (справа N 702/301/20, провадження N 51-944 кмо 23)

З огляду на наведене , накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років , є правомірним.

Також є такими, що не узгоджуються з п.7 ст.247 КУпАП, вимоги апеляційної скарги та заявленого клопотання про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КупАП, 13.10.2023року, постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена 26.12.2023 року, тобто у межах трьохмісячного строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП. Закінчення на момент апеляційного розгляду строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, не є підставою для скасування постанови судді та закриття провадження по справі , оскільки накладення адміністративного стягнення мало місце без порушення визначеного Законом трьохмісячного терміну.

Порушень норм процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль