Справа № 445/3078/23
провадження № 3/445/88/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2024рокуСуддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 548130 від 25.11.2023, ОСОБА_1 , 25.11.2023, о 15 год. 28 хв., у м. Золочів, по вул. Базарна, 2 Львівської області, керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 протоколом не погодився. Вказав, що він відмовлявся від проходження огляду як на місці зупинки та і у медичному закладі. Вважає, що огляд у медичному закладі проведено з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до п. 22 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан такого сп`яніння.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п. 6 вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 16 Інструкції регламентовано, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 548130 від 25.11.2023 слідує, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я.

Однак з відеозапису долученого до протоколу судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Тому фактично медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» здійснено не було.

Наведене фактично нівелює належність та допустимість висновку № 74 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.11.2023, за яким у ОСОБА_1 лікарем встановлено стан алкогольного сп`яніння, як доказу винуватості останнього у порушенні п. 2.9а ПДР та відповідно у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Пунктом 22 Інструкції регламентовано, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Окрім того, у даній справі слід звернути увагу на наступне.

Виходячи з положень ч.1 ст.130 та ст.266 КУпАП, у разі наявності підстав для висновку про те, що водій транспортного засобу, який був зупинений, перебуває у стані сп`яніння, такий водій підлягає відстороненню від керування транспортним засобом. Якщо водій, котрий має ознаки сп`яніння відмовився на пропозицію поліцейського проходити вищевказаний огляд, своїми діями він порушує п.2.5 ПДР, якщо ж за результатами огляду буде встановлено, що водій перебуває в стані сп`яніння - він порушує п.2.9а ПДР.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному конкретному випадку мав би місце, у разі керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатами відповідного огляду або ж у разі керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Натомість, у протоколі у відношенні ОСОБА_1 у викладенні суті правопорушення зазначено про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу, та дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з порушення ним п.2.9.а ПДР.

Однак з відеозапису долученого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 фактично відмовлявся від проходження огляду.

У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку з вищевказаними недоліками протоколу в частині викладення суті правопорушення та у зв`язку з недоведеністю обставин, які викладені у протоколі, суд позбавлений можливості однозначно оцінити дії ОСОБА_1 , як такі, що вказують на порушення ним п.2.9а ПДР та містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

З а даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 9, 23, 33, ч.1 ст.130, ст.ст.247, 276-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя:В. М. Сивак