Справа № 352/2797/23
Провадження № 3/352/50/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за наступних обставин:

06.11.2023 року близько 16:00 години у АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно сестри ОСОБА_2 , а саме: намагався помістити до лікувального закладу, обмежував у спілкуванні та забороняв спілкуватись та вільно пересуватись, чим завдав психологічної шкоди ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненому не визнав, просив закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Білан А.М. суду пояснив, що працівником поліції складено протокол з порушенням вимог ст.254 КУпАП, а саме більш ніж 24 години з моменту його виявлення. Крім того, при складенні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП. Вважає, що складаючи протокол поліцейський не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, а фабулу протоколу було записано зі слів ОСОБА_2 . З огляду на зазначене, просив провадження у даній адміністративній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є сестрою колишньої дружини ОСОБА_1 та підтримує з ним стосунки, пояснила, що після смерті матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпіла не прислухалася до жодної думки, поводиться агресивно якщо їй щось не подобається. З дому тікала без причини, ходить неохайна. Про місце перебування ОСОБА_2 станом на 06.11.2023 року їй нічого не відомо. Пояснила, що ворота в будинковолодінні на замки не закриті, є звичайна засувка. ОСОБА_4 ходила в магазин, перешкод для виходу не було, але за останній місяць стверджувати не може, оскільки не була по місцю проживання потерпілої.

Свідок ОСОБА_5 , який є рідним братом ОСОБА_2 , присутнім при вказаній у протоколі події не був. У четвер 02.11.2023 року сестра поводилась дивно і пропала з дому. Він телефонував їй, писав повідомлення. Пояснив, що мама померла у квітні 2023 року, тоді у сестри було загострення, яке вона лікувала у лікарні на Чукалівці. Після лікування 2-3 тижні проживала в нього, в подальшому повернулась в село. Він щовечора телефонував до ОСОБА_2 , питав як справи, щосуботи приїжджали, то скарг на ОСОБА_1 не було, а 02.11.2023 року ОСОБА_4 пропала з дому. Вийшла на зв`язок із племінником, повідомила, що з музикантом їде на корпоратив та вагітна. На городі працювала за власним бажанням.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що 02.11.2023 року у четвер ОСОБА_2 подзвонила до неї із запитанням чому їй не віддають її пенсію. В подальшому ОСОБА_4 пропала з постійного місця проживання, але 06.11.2023 року її знайшли і додому привіз дільничний інспектор. ОСОБА_4 була неохайна, зла, це було видно з її виразу обличчя та відмовлялась приймати таблетки. Не помічала систематичного вживання алкоголю за ОСОБА_1 , засув на воротах є, однак у ОСОБА_2 є необмежене коло спілкування з людьми. Літом разом обробляли город, врожай теж збирали усі разом, мішки із городиною носили чоловік і брат.

Свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою та родичкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судовому засіданні пояснила, що в четвер ОСОБА_2 втекла з дому. В неділю ОСОБА_1 прийшов та повідомив, що хоче написати заяву. В понеділок прийшов написав заяву в поліцію, що сестра ОСОБА_4 пропала. У цей же день ОСОБА_4 привезли додому. ОСОБА_1 наполягав на її госпіталізації та при приїзді швидкої допомоги пересадив її з поліцейської машини у швидку. Однак лікар сказав, що ОСОБА_2 не потребує госпіталізації. ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_8 лякали сестру, що здадуть її в лікарню. Свідок також зазначила, що ОСОБА_1 обмежував сестру у спілкуванні із сусідами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , сам визначав коло спілкування для сестри. Зазначила, що оскільки живе по сусідству, то неодноразово чула крики ОСОБА_1 до сестри ОСОБА_4 , та не відкриває через це вікна зі сторони будинковолодіння, де проживає ОСОБА_1 із ОСОБА_2 . Перший раз, коли ОСОБА_4 була у лікарні жила у брата Миколи місяць, однак кожна розмова по телефону відбувалась у присутності брата або його жінки. Не було вільного спілкування. Вказала, що інші сусіди бояться ОСОБА_1 тому що він емоційно нестабільний та ходив по сусідах і всіх залякував. Пояснила, що на хвіртці є замок на болтах, ОСОБА_2 може його зняти. Надала показання, що ОСОБА_4 могла ходити в магазин і на пошту. На запитання захисника повідомила, що дільничний був присутній 06.11.2023 коли ОСОБА_1 викликав швидку допомогу, надав ОСОБА_2 свій номер телефону та повідомив, щоб вона йому телефонувала в разі необхідності. Однак, через те, що ОСОБА_1 не надав ОСОБА_4 можливість зарядити телефон, то зателефонувати вона не змогла. На запитання захисника вказала, що їй не відомо чи ОСОБА_2 дотримувалась лікування, однак на її думку, вона не є хворою.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що працює дільничним інспектором в с. Старий Лисець. 06.11.2023 року його повідомив ОСОБА_1 , що сестра ОСОБА_2 залишила своє місце проживання. Приблизно о другій годині сусіди ОСОБА_2 повідомили його про місцезнаходження Наталі. 16.11.2023 року він привіз ОСОБА_2 по місцю її проживання, однак ОСОБА_1 запитав навіщо її привезли, оскільки їй необхідна медична допомога. Пояснив, що він відмовився викликати 102, однак ОСОБА_1 сам зателефонував у швидку. По приїзду карети швидкої допомоги, лікар після огляду відмовив у поміщенні ОСОБА_2 у лікувальний заклад. Вказав, що після проведення превентивного заходу із ОСОБА_1 розмови, залишив ОСОБА_2 вдома. Проте о 06:30 год 07.11.2023 року подзвонив ОСОБА_1 та повідомив, що сестра втекла з дому. В подальшому ОСОБА_4 знайшли та помістили у заклад для потерпілих від домашнього насильства, спеціалістом проведено бесіду. На запитання захисника пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за результатами написаної ОСОБА_2 заяви від 08.11.2023. Пояснив, що 06.11.2023 року сусіди ОСОБА_2 не давали пояснень, останні були відібрані в них 08.11.2023.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ВАВ №902349 від 08.11.2023 року про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.11.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 08.11.2023 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з середнім рівнем небезпеки.

Як зазначено у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, на запитання поліцейського ОСОБА_11 до ОСОБА_2 , «Чи кривдник погрожував вбити постраждалу?» ОСОБА_2 відповіла «Так». На запитання «Чи кривдник коли-небудь душив постраждалу особу або передавлював їй горло, або намагався це зробити?» ОСОБА_2 відповіла: «Так». «Чи кривдник схильний та/або постійних ревнощів та чи контролює більшу частину повсякденного життя постраждалої особи?» ОСОБА_2 , відповіла «Так». «Чи утримував кривдник постраждалу особу проти її волі в певному місці або будь-яким іншим чином обмежував свободу, у тому числі свободу у спілкуванні?» ОСОБА_2 відповіла «Так». Чи вплинула поведінка кривдника на безпеку постраждалої особи?» відповідь ОСОБА_2 - «Так».

Однак суд не бере до уваги твердження представника Фединяка В.І. про те, що форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства містить суперечності оскільки на запитання №5 у вказаній формі «Чи кривдник застосовував раніше фізичне насильство, яке мало наслідки спричинення середнього та /або тяжкого ступеня тілесних ушкоджень?» потерпіла ОСОБА_2 відповіла «ні», оскільки середній або тяжкий ступінь тілесних ушкоджень при передавлюванні горла чи душінні може не настати.

У письмових пояснення ОСОБА_2 пояснила, що брат ОСОБА_1 здійснює догляд за нею із січня 2023 року та протягом тривалого часу вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме перешкоджає вільному пересуванню, забороняє виходити на вулицю та спілкуватися із сусідами, забирає мобільний телефон та видаляє соціальні мережі, примушує до праці влітку на городі. До того ж, 06.11.2023 року брат хотів помістити її до психіатричного закладу.

Суд зазначає, що суд приймає ці пояснення до уваги оскільки допитати ОСОБА_2 та провести експертизу, як це просила сторона захисту, не вбачається можливим, так як за повідомленням дільничного інспектора Балан Н.І. перебуває в закладі для потерпілих від домашнього насильства, місцезнаходження якого він не може розголошувати.

Крім того, суд зазначає, що за клопотанням сторони захисту суд викликав в якості свідків для допиту в судовому засіданні ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , про те останні до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили.

У письмових поясненнях сусідка ОСОБА_1 . ОСОБА_12 вказала, що після смерті матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи з дитинства, відносини між братом та сестрою погіршились, брат постійно кричить на ОСОБА_4 , забороняє спілкуватися з деякими сусідами, постійно заставляє працювати на городі та по господарству, обмежує у вільному пересуванні, оскільки ворота закриті на замки. 06.11.2023 року була свідком приїзду лікарів швидкої допомоги до ОСОБА_2 , яких викликав ОСОБА_1 , однак лікарі відмовили у госпіталізації, вказавши, що сестра ніякої небезпеки оточуючим чи собі не становить. Вказала також, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями та буває неадекватним.

З письмових пояснень ОСОБА_13 , яка проживає по сусідству з ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 вживає спиртні напої та вчиняє дома конфлікти із сестрою, кричить на неї, забороняє спілкуватись із сусідами, обмежує її у вільному пересуванні, постійно її контролює, забороняє вести переписку у соцмережах. Наталя протягом літа весь час працювала на городі. 06.11.2023 року була свідком приїзду лікарів швидкої допомоги до ОСОБА_2 , яких викликав ОСОБА_1 , однак лікарі відмовили у госпіталізації, вказавши, що сестра ніякої небезпеки оточуючим чи собі не становить та лікування у психіатричному закладі на даний час не потребує.

У письмових поясненнях ОСОБА_14 , яка проживає по АДРЕСА_2 , вказано, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_4 , за якою він із січня 2023 року здійснює нагляд, але фактично його не здійснює, оскільки часто викрикає на неї, заставляє її працювати на городі та по господарству, обмежує її у вільному пересуванні, забороняє спілкуватися із деякими сусідами, а також переписуватись у соцмережах. 06.11.2023 року близько 16-00 години була свідком приїзду лікарів швидкої допомоги до ОСОБА_2 , яких викликав ОСОБА_1 для того, щоб помістити ОСОБА_4 до психіатричного закладу, однак лікарі відмовили у госпіталізації, вказавши, що сестра ніякої небезпеки оточуючим чи собі не становить та лікування у психіатричному закладі на даний час не потребує.

ОСОБА_15 , яка проживає по сусідству із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надала письмові пояснення, в яких вказала, що ОСОБА_4 являється інвалідом ІІ групи з дитинства. На її думку брат знущається із сестри, оскільки заставляє її працювати на городі, кричить на неї, забороняє спілкуватися із сусідами, обмежує її у вільному пересуванні, тому що усі ворота на подвір`ї закриті на замки та контролює її кожен крок. Часто брат приходить додому у нетверезому стані. Тому ОСОБА_4 часто тікає з дому та ховається по сусідах та рідних. 06.11.2023 року до місця проживання брата та сестри приїжджали працівники швидкої допомоги, яких викликав ОСОБА_1 для того, щоб забрати ОСОБА_4 до психіатричного закладу, однак лікарі відмовили у госпіталізації, вказавши, що сестра ніякої небезпеки оточуючим чи собі не становить та лікування у психіатричному закладі на даний час не потребує.

У письмових поясненнях ОСОБА_16 вказала, що вона проживає неподалік господарства, де проживають ОСОБА_1 із сестрою ОСОБА_2 , яка являється інвалідом ІІ групи з дитинства. Вказує, що ОСОБА_4 є спокійна жінка, яка займається усіма роботами по дому та господарству, а брат дещо робить по господарству. Протягом літа вона самостійно працювала на городі. Пояснює, що ОСОБА_17 постійно кричить на сестру, ображає її, забороняє спілкуватися із сусідами, обмежує її пересування та контролює її. 06.11.2023 року близько 16-00 години була свідком приїзду працівники швидкої допомоги, яких викликав ОСОБА_1 для того, щоб відправити ОСОБА_4 до психіатричного закладу, однак лікарі відмовили у госпіталізації, вказавши, що сестра ніякої небезпеки оточуючим чи собі не становить та лікування у психіатричному закладі на даний час не потребує.

До матеріалів справи додане комплексне психологічне дослідження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 10.11.2023 року №740/1 КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради, з якого вбачається, що із ОСОБА_2 була проведена бесіда, в ході якої вона повідомила, що ОСОБА_1 обмежував її у користуванні телефоном та соціальними мережами, забороняв переглядати телепередачі, погрожував фізичним насиллям та вчиняв його у випадку непокори, не дозволяв виходити на вулицю. У висновку даного дослідження зазначено, що спостереження та діагностика емоційного стану та поведінки ОСОБА_2 дають змогу стверджувати, що ситуація спричинена поведінкою ОСОБА_1 призвела до обмеження її можливості реалізувати життєві потреби, вимушеного пристосування до погіршених умов існування. Окрім того, конфлікти провоковані ОСОБА_1 призвели до виникнення інтенсивних душевних потрясінь, пригніченого настрою і обумовили необхідність залучення ОСОБА_2 значних психологічних ресурсів для подолання наслідків перенесеного життєвого стресу. Соціально-психологічна адаптація проходить повільно, оскільки є ускладненою в зв`язку із можливістю повторного вчинення ним домашнього насильства. Також у ОСОБА_2 спостерігається підвищена стурбованість власною безпекою у сім`ї. Самооцінка низька, відчуття безпорадності через неможливість захистити себе через завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Щодо посилання захисника Білана А.М. на те, що висновок комплексного психологічного дослідження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 10.11.2023 року №740/1 складений психологом КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради, не є висновком експерта, то суд зазначає, що останній є висновком спеціаліста в якому останній повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак останній є одним із доказів на підставі якого встановлюється наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення.

На спростування вини ОСОБА_1 стороною захисту до суду було надане клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 1699/23 від 14.04.2023 року, у якій вказаний діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, змішаний тип олігофренічного дефекту. На фоні проведеного лікування психічний стан покращився.

Відповідно до висновку № 61 лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 11.01.2023 року хвора ОСОБА_2 1976 року народження є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, встановленої довічно та проживає разом із ОСОБА_1 у с. Старий Лисець. Висновок був дійсний до 01.07.2023 року.

Згідно характеристики, виданої на ОСОБА_1 ТОВ «Новітні енергетичні програми», який працює на посаді сторожа, останній за час роботи зарекомендував себе як відповідальний працівник, виконавчий та працьовитий, суворо дотримується правил трудового розпорядку і виконує всі обов`язки у відповідності до посадової інструкції, дисциплінарних стягнень не отримував,, з колегами спілкується ввічливо та користується повагою у колективі.

Крім того, судом було переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора, витребуваний адвокатом Білан А.М., у дільничного інспектора. Так, на останньому зафіксовано процес складення протоколу про адміністративне правопорушення та термінового заборонного припису стосовно кривдника.

При цьому суд залишає без уваги посилання захисника щодо не роз`яснення прав та обов`язків особи, відносно якої складено протокол, оскільки відеозаписом зафіксовано ознайомлення інспектором Фединяка В.І. зі змістом протоколу де було озвучено, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України на що останній не висловив жодного заперечення.

У відповідності до ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не був позбавлений права надати пояснення під час складення протоколу, оскільки останні додані до матеріалів адміністративної справи. Крім того, його пояснення містяться і у самому протоколі.

При цьому суд звертає увагу на те, що право на захисника, яке передбачено ст.268 КУпАП виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 скористався правом на правову допомогу у суді після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, що свідчить про обізнаність його з таким правом.

Стосовно твердження захисника, що протокол складено з порушенням вимог ст.254 КУпАП, а саме більш ніж 24 години з моменту його виявлення, то суд зазначає наступне. Так, при допиті в судовому засіданні дільничний інспектор повідомив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено ним за результатами розгляду заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію подану ОСОБА_2 08.11.2023. Крім того повідомив, що пояснення у свідків ним теж було відібрано 08.11.2023. У наданих інспектору 08.11.2023 року поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що вона боїться ОСОБА_1 та боїться повертатись додому. Суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 завдав ОСОБА_2 психологічної шкоди. Таким чином, саме з моменту повідомлення ОСОБА_2 08.11.2023 року всіх обставин правопорушення слід обчислювати встановлений ст.254 КУпАП строк на складення протоколу. Відтак, останній не є пропущений.

Щодо посилання захисника, що фабули протоколу про адміністративне правопорушення викладена зі слів ОСОБА_2 , а не у відповідності до вимог КУпАП, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На переконання суду, ОСОБА_1 забороною у спілкуванні та вільному пересуванні ОСОБА_2 , намаганні її помістити у лікувальний заклад вчинив інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, які згідно комплексного психологічного дослідження від 10.11.2023 викликали у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Такі дії ОСОБА_1 є психологічним насильством, яке є формою домашнього насильства, а відтак твердження сторони захисту щодо складення протоколу не у відповідності з вимогами КУпАП є неспроможними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 статті 173-2 КУпАП, зокрема у виді штрафу. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605(шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена через Тисменицький районний суд до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.