ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/176/24 Справа № 693/1136/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Коцюбинська Ю.Д. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., з участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Жашківського райсуду Черкаської обл. від 13.02.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кро-

пивницький, має неповну вищу освіту,

не одружений, не працює, особа з інва-

лідністю 2 групи, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 9.09.2023 р. о 14:20 год. по вул. Шевченка в с. Охматів Жашківського р-ну Черкаської обл. водій керував автомобілем ВАЗ-2104 р/номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння рук). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проходити у встановленому законом порядку на приладі «Драгер» та у КНП «Жашківська БПЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 38 та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за спливом строку притягнення до адмінвідповідальності та за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що, на його думку, суд першої інстанції не об`єктивно дослідив матеріали справи за наслідком чого постанова суду незаконна і з такою постановою він не згоден.

9.09.2023 р. о 14:20 в с. Охматів по вул. Шевченка автомобілем ВАЗ 2104 р/номер НОМЕР_1 не керував та взагалі не був учасником дорожнього руху, а перебування в автомобілі який не рухається на водійському сидінні не утворює складу адмінправопорушення. Належні і допустимі докази керування автомобілем в матеріалах справи відсутні. Працівники поліції його не зупиняти, а тому поліцейський не представляючись не мав жодного права вимагати для перевірки документів, примушувати його як водія пройти огляд на стан сп`яніння не роз`яснивши права і обов`язки.

Він відмовився на вимогу начальника СВ відділу Жашківського ВП віддати особисті документи посвідчення водія, реєстраційне посвідчення ТЗ та проходити огляд на стан сп`яніння, у працівника поліції з собою не було в наявності спеціального приладу алкотестера «Драгер», бланків протоколів, тобто він не мав права проводити такий огляд, а тому він викликав по телефону другий екіпаж поліцейських які і складали матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівник другого екіпажу поліції вирвав з його рук посвідчення водія та незаконно склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучив автомобіль та безпідставно пропонував пройти огляд на місці або у лікарні, на що він не давав ані згоди, ані відмови, наголошує що не був учасником дорожнього руху та не керував автомобілем.

Зазначає, що факт мовчання чи не надання конкретної відповіді «так» чи «ні» на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися фактичними даними на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи в його вчиненні. Суд першої інстанції хибно розтлумачив факт мовчання, ненадання конкретної відповіді про згоду або відмову від огляду як доказ винуватості особи у вчиненні адмінправопорушення. Звертає увагу суду на записану на нагрудну відеокамеру телефонну розмову поліцейського зі своїм керівником, відповідно до якої поліцейський не має доказів керування автомобілем.

Крім того, наголошує суду про те, що працівники поліції не встановлювали ознак алкогольного сп`яніння, в порушення вимог Інструкції, не озвучили на відео явні ознаки алкогольного сп`яніння, а лише зафіксували в протоколі, відеозаписи додані до матеріалів справи про адмінправопорушення не повні, перериваються.

ОСОБА_1 підкреслює, що алкоголю не вживає, оскільки є інвалідом 2 групи та приймає ліки несумісні з алкоголем.

Докази, отримані незаконним шляхом не можуть вважатися доказами та оскільки працівниками поліції порушена процедура складання адміністративних матеріалів, провадження по справі повинне бути закритим за таких обставин за відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Підставою притягнення особи до адмінвідповідальності є наявність в її діях складу адмінправопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адмінправопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - характеризується виною у формі умислу або необережності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмінправопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), та згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Так, суд, розглянувши справу про адмінправопорушення, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, допустив неповноту з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладений у постанові судді висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і встановлення у визначений законом спосіб перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні Верховний Суд від 15.03.2019 р. по справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ПДР України, то вимоги поліцейського до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р., згідно якого керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні ВС/КАС №404/4467/16-а від 20.02.2019 р. зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування, а не перебування в ньому як пасажир».

Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі достатні докази керування транспортним засобом та які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Суд першої інстанції, як на докази вини ОСОБА_1 послався на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис з місця події, додані до протоколу, проте не взяв до уваги, що ці докази не можна визнати належними та таким що доводять вину правопорушника.

З пояснень ОСОБА_1 , які він надав під час апеляційного розгляду, випливає, що 9.09.2023 р. о 14:20 год. у с. Охматів по вул. Шевченка, як про це зазначив в протоколі про адмінправопорушення працівник поліції, він не керував автомобілем ВАЗ-2104 та не був учасником дорожнього руху. Працівники поліції його не зупиняли автомобіль під його керуванням. Алкогольні напої він не вживає за станом здоров`я. Працівники поліції не встановлювали ознак сп`яніння та оскільки він не керував автомобілем, то у них не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння. Наполягає, що рух на автомобілі він не здійснював, на відеозапису не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу під його керуванням, а його перебування в транспортному засобі, який не рухається, не утворює складу адмінправопорушення.

Суд апеляційної інстанції переглянувши відеозапис, який долучений до матеріалів справи працівниками поліції, встановив, що відеозапис подій починається зі спілкування поліцейського та водія, поліцейський пропонує пройти огляд, але на відеозапису відсутній факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , факт зупинки транспортного засобу, на диску чотири невеликі фрагменти відеозапису, тобто відеозапис долучений до протоколу про адмінправопорушення не в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції дослідивши зміст протоколу про адмінправопорушення, встановив, що протокол складено працівником поліції з порушенням вимог чинного законодавства, а саме « 09.09.2023 р. о 14:20 год. по вул. Шевченка с. Охматів Жашківського р-ну Черкаської обл. водій керував автомобілем ВАЗ 2104 р/номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння рук). Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на приладі «Драгер» та у КНП «Жашківська БПЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП», при формулюванні суті правопорушення поліцейським не зазначено прізвище водія, який саме керував автомобілем.

Викладені обставини, на переконання апеляційного суду, ставлять під сумнів дії працівників поліції в частині правомірності притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності.

В даному випадку неможливо зробити беззаперечний висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та яке потребувало перевірки шляхом проведення огляду.

З матеріалів справи, а саме з долучених до справи відеозаписів, вбачається, що до автомобіля, який не рухався підійшли поліцейські, з місця водія вийшов ОСОБА_1 , під час спілкування поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці.

Апеляційний суд наголошує, що відеозапис починається з того, що до припаркованого на узбіччі проїжджої частини вулиці в населеному пункті автомобіля, який стоїть в нерухомому стані, підійшли працівники поліції, висказали вимогу водієві надати документи та запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій відмовився.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано зупинки транспортного засобу під час руху, а саме керування винною особою транспортним засобом, хоча поліцейський повідомив, що ведеться відеозапис. На відеозапису відсутня процедура роз`яснення водію його процесуальних прав.

Долучений до матеріалів справи відеозапис позбавляє суд можливості переконатися в правомірності всіх дій працівників поліції під час проведення процесуальних дій та саме головне - неможливо зробити беззаперечний висновок про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Перебування особи в будь-якому стані в транспортному засобі, який не рухається, не утворює складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, докази, на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, не доводять вини ОСОБА_1 , а тому висновки суду є не обґрунтованими.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід витлумачити на його користь.

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП за спливом строку притягнення до адмінвідповідальності задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом року з дня його вчинення.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, тому постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Жашківського райсуду Черкаської обл. від 13.02.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.