Справа №: 343/566/24
Провадження №: 3/343/301/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Лицур І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, притягувався до адміністративної відповідальності 19.12.2023 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 187 КУпАП,

за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2024 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області поступили матеріали адміністративної справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 578211 від 23.02.2024 року (а.с. 1), ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду, що були встановлені відносно нього на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області, а саме: 23 лютого 2024 року близько 02:10 год. був відсутній за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що він був вдома, спав і не чув як працівники поліції стукали в двері будинку, оскільки його кімната знаходиться в дальній частині житла. Жодних правопорушень він не вчиняв і правил адміннагляду не порушував.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього документи, суд дійшов висновку про закриття провадження в даній справі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно - правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП включає порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) не реєстрація в органі Національної поліції.

Частиною 2 вказаної статті передбачено відповідальність за вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення дії, визначені частиною першою статті 187 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 578211 від 23.02.2024 року (а.с. 1), ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду, що були встановлені відносно нього на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області, а саме: 23 лютого 2024 року близько 02:10 год. був відсутній за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

До протоколу долучені рапорт поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Т.Іваника від 23.02.2024 року; ухвала Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2023 року, якою відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд на строк 1 рік з відповідними обмеженнями, зокрема, заборонено виходити з будинку за місцем проживання з 22:00 год. до 06:00 год.; постанова Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів, які б підтвердили обставини порушення 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду, відсутні пояснення свідків та відеофіксація факту вчиненого правопорушення. Крім того, вони не спростовують пояснення ОСОБА_1 , який стверджує, що у час, зазначений в протоколі, він був вдома, спав і не чув як працівники поліції стукали в двері. Аналогічні пояснення він вказав і в протоколі про адміністративне правопорушення, вони є чіткими та послідовними, тому суд вважає їх правдивими та приймає до уваги.

Вказані пояснення ОСОБА_1 не спростовано і показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка інспектора поліції Т.Іваника, який підтвердив, що 23 лютого 2024 року близько 02:10 год. контролював дотримання ОСОБА_1 встановлених йому адміністративним наглядом обмежень. Прибувши до будинку за вказаною адресою, вони з напарником постукали в двері, однак, ніхто не відчиняв, у вікна вони не стукали, номера телефону ОСОБА_1 в нього не має.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 578211 від 23.02.2024 рокуне вбачається даних про те, що ОСОБА_1 є особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП, оскільки йому не вмінено в провину ознаку повторності.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено встановлення судом інших обставин адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 вказаного Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази для доведення тієї обставини, що ОСОБА_1 є особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП, в діях останнього відсутній склад даного адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 187, п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст.ст. 245,251,252,283,284,287,294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: