КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Київ

справа №369/242/22

провадження № 33/824/461/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079347 від 28.12.2021 року, ОСОБА_1 28.12.2021 об 11 год. 20 хв. в с. Крюківщина по вул. Одеська, 23, керував автомобілем «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук Ігор Іванович, 22 вересня 2023 року через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був в стані алкогольного сп`яніння, відмова пройти огляд на стан сп`яніння підтверджена поясненнями свідків, які не допитувались судом. Протокол у даній справі складений з численними порушеннями: були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутня інформація щодо реєстрації в журналі єдиного обліку відділу поліції скоєного адміністративного правопорушення, відсутні дані засобу відео фіксації, а відеозапис поліції не є безперервним. Зазначає, що співробітниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 права, не додано до протоколу спеціальний жетон чи відомості про дійсне службове посвідчення поліцейського.

В скарзі захисник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що про дану постанову ОСОБА_1 дізнався лише 17 вересня 2023 року під час зупинки працівниками поліції. Постанова була винесена без повідомлення ОСОБА_1 , за десять днів до повномасштабного вторгнення, після чого сам ОСОБА_1 вступив до лав ЗСУ та отримав тяжке поранення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук І.І. доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та приведений до присяги свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні, що проводилося 18 грудня 2023 року, пояснив, що при складені протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 присутнім не був і підписався у ньому лише після того, як його запросив працівник поліції. Безпосереднім свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не був.

У судові засідання викликався проте не з`явився свідок ОСОБА_3 . Повідомив суду причину неявки, яка полягає у перебуванні за кордоном України та неможливістю повернутися.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до матеріалів справи, у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми, доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату судового засідання та вручення копії постанови матеріали справи не містять , тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та показання свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №079347 від 28.12.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28.12.2021, відеозаписом з боді-камери №09801 від 28.12.2021.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Поліцейськими як додаток до протоколу надано DVD-диск, на якому міститься 2 відеозаписи. На першому відеозаписі (2021-12-28 09:38:48 - 09:40:46), здійсненому за допомогою автомобільного відеореєстратора без фіксації звуку, вбачається, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , після чого останнього запрошують до поліцейського автомобіля. На другому відеозаписі, здійсненому не на боді камеру працівників поліції, а на не відомий технічний пристрій, вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у лікаря.

За цим фактом складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічна норма міститься у п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 р. ІІ Інструкції).

Проте такого направлення працівниками поліції складено не було, що свідчить про порушення процедури огляду водіїв на стан сп`яніння, визначеною КУпАП та Інструкцією № 1452/73 від 09.11.2015 року.

Крім цього, захисник Паламарчук І.І. долучив до матеріалів справи CD-диск, на якому міститься 2 відеозаписи та фотографія. Із першого відеозапису вбачається, як машина рухається дорогою, якою рухалася поліцейська машина за автомобілем ОСОБА_1 , та зупиняється на тому ж місці, де зупинився ОСОБА_1 , що підтверджується навколишніми об`єктами, дорожніми знаками (попереджувальний знак 1.3.1 «декілька поворотів», заборонний знак 3.29 «обмеження максимальної швидкості», інформаційно-вказівні знаки 5.33 «рекомендована швидкість» та «зупинка за вимогою маршрут 368, 812») та місцевістю в цілому, зокрема воротами перед приватними будинками із адресними табличками. Після зупинки камера фіксується на адресній табличці « АДРЕСА_2 ». На доданій фотографії вбачається місце на «Гугл-картах» « АДРЕСА_3 » (АДРЕСА_3). На другому відеозаписі зафіксований огляд цієї вулиці у панорамі, місцевість якою є схожою до тієї, де здійснювався відеозапис із фіксацією відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці.

У протоколі про адміністративне правопорушення місцем зупинки ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_3.

Апеляційним судом встановлено, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в АДРЕСА_2, проте у протоколі вказано іншу адресу (АДРЕСА_3), яка хоча і відповідає місцевості, однак не є тим місцем, де первинно був зупинений автомобіль ОСОБА_1 . В апеляційному суді захисник ОСОБА_1 надавав пояснення з приводу того, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, його відпустили, після чого він вжив спиртні напої, а потім більш як через годину повторно під`їхали працівники поліції, які повторно стали пропонувати пройти огляд. Він відмовився так як вжив спиртні напої і транспортним засобом вже не керував. З огляду на відмінність місцевості де був зупинений транспортний засіб і де на камеру вже відбувалась відмова, пояснення захисника є спроможними і такими, що підтверджені належними доказами. За таких обставин, вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була незаконною, а тому підкорятися їй ОСОБА_1 не повинен був і його відмова від проходження такого огляду не є порушенням п. 2.5. ПДР та не утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, як вбачається зі змісту складеного працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 протоколу, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на підтвердження чого додано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, виходячи зі змісту положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні безпосередньо дослідити відповідні докази та з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Безпосередність дослідження доказів у даному випадку означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у адміністративній справі доказів шляхом заслуховування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку й сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного адміністративного правопорушення. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад адміністративного провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист.

Судом першої інстанції прийнято як належні та допустимі докази пояснення свідків, надані як додатки до протоколу про адміністративне правопорушення, проте безпосередньо не допитано та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань свідків.

Разом із цим, допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 спростував надані ним поліцейським пояснення, зазначивши, що він небув свідком відмови від проходження огляду.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої ті, хто несе відповідальність за прийняття рішення про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, у принципі, повинні мати можливість особисто заслуховувати потерпілих, обвинувачених і свідків та оцінювати достовірність їх показань (рішення від 26.04.2016 у справі «Кашлєв проти Естонії»).

Крім цього, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зібрана сукупність доказів не виключає та не спростовує версії захисту ОСОБА_1 про те, що він погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці первинної зупинки, проте працівники поліції не забажали дотримуватися такої процедури та відпустили його додому, після чого, через деякий час, в іншому місці повторно пропонували пройти огляд після того, як він вже вжив спиртні напої, але транспортним засобом вже не керував.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції та судом першої інстанції було порушено процесуальні норми, що призвели до безпідставного складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення необґрунтованої постанови відповідно. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не є такою, що здійснена особою, яка керує транспортним засобом оскільки з наданого відеозапису не вбачається факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у тому місці, що зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, де він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є неправильним, оскільки не відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У рішенні ЄСПЛ від 23 квітня 2019 року у справі «Єлісей-Узун і Андоні проти Румунії» (Elisei-UzunandAndonie v. Romania) вказується, що пункт 1 статті 6 зобов`язує суди вмотивовувати свої рішення, але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Ступінь застосування цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Більше того, необхідно враховувати, зокрема, різноманітність доводів, з якими сторона у справі може звернутися до суду, та відмінності, що існують у Договірних Державах стосовно встановлених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків та викладення і підготовки судових рішень.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотиви прийняття головних доводів апеляційної скарги слід вважати розглянутими, дослідження інших доводів апеляційним судом не вважається за необхідне через досягнення завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення?? ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа