ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2024 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Ромазан Л.С., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції №3 (м.Теребовля) Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

за ч.1 ст.173-2 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 01.04.2024 року серії ВАД №223028 ОСОБА_1 31.03.2024 року біля 19:30 год. за місцем спільного проживання із своєю матір"ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, а саме: погрожував їй фізичною розправою, ображав її нецензурними словами в присутності своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а не відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , яку у цьому протоколі визнано потерпілою.

Згідно із письмовим поясненням ОСОБА_3 від 01.04.2024 року її батько ОСОБА_1 висловлював погрози в адресу її бабусі ОСОБА_2 .

Згідно із ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративнавідповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діяння психологічного характеру відносно потерпілого, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи з положень п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають(проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно із п 2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Таким чином, законодавець розділяє поняття особи, яка постраждала від домашнього насильства та дитини, яка постраждала від домашнього насильства, яка в свою чергу може бути як свідком домашнього насильства, так і безпосередньо особою, яка постраждала від домашнього насильства.

З конструкції диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слідує, що відповідні протиправні дії вчиняються відносно конкретної особи з метою обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, що має наслідком завдання шкоди саме цій особі.

В даному випадку згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 223028 від 01.04.2024 ОСОБА_1 вчинив домашнє психологічне насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_2 в присутності дочки ОСОБА_3 .

Тобто, як випливає із матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_3 , є свідком вчинення домашнього насильства, оскільки безпосередні дії не були направлені на неї, а домашнє психологічне насильство вчинене по відношенню до ОСОБА_2 .

Отже, вчинення домашнього психологічного насильства в присутності неповнолітньої дочки ОСОБА_3 не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскількиу даному випадку дитина є свідком, а не потерпілим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №223028 від 01.04.2024 року підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя