ПОСТАНОВА

іменем України

05 березня 2024 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та особи, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Нижнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , неодруженого, має одну малолітню особу на утриманні, студента 2-го курсу за професією електрик ДНЗ «Стрийське вище професійне училище № 8 м. Стрия», встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності притягався,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 554583, складеним 02.02.2024 року старшим ДОП ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області майором поліції Ільницьким В.І. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стверджується, що останній 30.01.2024 року близько 01:30 год. за місцем свого фактичного проживання, що по АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , обзивав її нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив на неї психологічний тиск у присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Особа, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , будучи двічі належно й завчасно повідомленим про місце, дату та час судового розгляду даної справи, з`явився в останнє з призначених судових засідань, після ознайомлення із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та у ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненні вищевказаного домашнього насильства по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_2 не визнав, вказав, що в той вечір він з ОСОБА_2 ходили у гості до їх кумів, пізно повернулись додому, й донька ОСОБА_2 від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прокинулась і почала сидіти в мережі інтернет, де її активність замітила мати ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка одразу їй зателефонувала та запитала, чому остання не спить, на що донька ОСОБА_2 відповіла, що ОСОБА_1 ходить по хаті. Отримавши такі дані та незрозумівши ситуацію, пояснює ОСОБА_1 , його мати одразу викликала працівників поліції і то не один, а одразу два наряди поліції. Він не зрозумів, що сталось, на питання працівників поліції відповідав чемно, і ті повідомили його, що в них мало часу, оскільки є інші виклики, та що йому потрібно підписатись і все, що власне ним й було зроблено.

Особа, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення, - ОСОБА_2 , будучи двічі належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час розгляду даної справи, з`являлась у кожне з призначених судових засідань, із своїми правами, визначеними у ст. 269 КУпАП, була обізнаною, після чого надала пояснення, згідно з якими спростувала усе наведене у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, вказала, що в той день, як й в цілому, жодного конфлікту не було, просто вони з ОСОБА_1 пізно повернулись від кумів і її старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прокинулась, та почала сидіти в мережі інтернет, де її активність побачила мати ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка й одразу викликала два наряди поліції. Оскільки вже було дуже пізно і поліцейські спішили, останні запропонувати їй просто підписатись і сказали, що нічого не буде та, що «все в порядку», про те, що все не в порядку, вона довідалась отримавши з суду повістку. Наполягала на тому, що не вважає себе потерпілою від домашнього насильства, бо такого по відношенню до неї зі сторони ОСОБА_1 ніколи, у тому числі й 30.01.2024 року пізно ввечері, не було.

Суддя, заслухавши присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

За змістом пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення не встановлено того факту, що саме 30.01.2024 року близько 01:30 год., за місцем спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся будь-який конфлікт, це прямо спростовується як особою, який притягається до адміністративної відповідальності, так й особою, яка зазначена потерпілою, не зважаючи на письмові пояснення обох, що датовані 02.02.2024 року та містяться в матеріалах справи, як стверджують ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони таких пояснень не писали, зі їх слів такі не оформлювались, та в цілому зміст письмових пояснень, де авторами вказано їх, не відповідають обставинам справи та являються надуманими.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані ними безпосередньо під час судового розгляду, спростовують всі зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів, котрі б у взаємозв`язку підтверджували, що був конфлікт, тобто подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - матеріали цього судового провадження не містять.

Такі встановлені обставини цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують ані події, ані у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини неоднократно висловлювався щодо порушення стандартів розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення, з-поміж іншого у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський Суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення складеного відносно нього вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 173-2, 221, 245, 247, 251-252, 268-269, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або висилати особі, яка зазначена потерпілою від адміністративного правопорушення, на її відповідне прохання про це.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН