ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3344/23 Номер провадження 33/814/262/24Головуючий у 1-й інстанції ДЯДЕЧКО І. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Шевченко Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 16 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000грн.00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 13.08.2023 року о 01 год. 23 хв. в м. Кременчук по вул. Академіка Герасимовича, буд.48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely Emgrand ЕС 7, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав хитку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, мляву мову. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановлений законом порядок водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив Шевченко Станіслав Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу на постанову Крюківського районного суду міста Кременчука від 16 жовтня 2023 року, в якій просить скасувати рішення та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, виносячи дану постанову, суд не повно і поверхнево дослідив наявні в матеріалах справи докази, не надав належної оцінки, формально підійшов до вивчення обставин справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що докази в матеріалах справи, а саме: ані протокол про адміністративне правопорушення, ані матеріали відеозапису не підтверджують наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2023 року о 01 год. 23 хв. в м. Кременчук по вул. Академіка Герасимовича, буд.48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely Emgrand ЕС 7, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав хитку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, мляву мову.

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 434273 від 13.08.2023 (а.с.1); даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2023 складеного, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а. с. 3), даними відеофайлу на CD-диск, де зафіксовано обстановку на місці зупинки транспортного засобу та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с.7).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції прийнята є незаконною та необґрунтованою, виносячи дану постанову, суд не повно і поверхнево дослідив наявні в матеріалах справи обставини справи, також зазначає, що докази в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, матеріали відеозапису не підтверджують наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння суд відхиляє, з огляду на наступне.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. В зв`язку з чим було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я на, що ОСОБА_1 відмовився (хронологічний відрізок відеозапису 5:27). Надалі працівник поліції наголошував повторно на проходженні, на що ОСОБА_1 відповів, що відмовляється від огляду на стан сп`яніння.

Зазначені факти підтверджуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 434273 від 13.08.2023 (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2023,яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду(а.с.3),

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга Шевченко С.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Шевченко Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин