П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/104/24

Номер провадження 3/184/86/24

12 лютого 2024 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Томаш Вадим Іванович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 156, ч. 3 ст. 156, ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Дільничний офіцер поліції сектору превенції Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області Токовенко О.А. 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 998932 від 12 січня 2024 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 998932 від 12 січня 2024 року вказано, що 12.01.2024 року о 15.10 год. гр.. ОСОБА_1 знаходячись поруч з буд. № 53 по вул. Нижня, м. Покров, здійснював реалізацію тютюнових виробів з рук без відповідної ліцензії на здійснення даного виду господарської діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 998931 від 12 січня 2024 року вказано, що 12.01.2024 року о 15.10 год. гр. ОСОБА_1 знаходячись поруч з буд. №53 по вул. Нижня, м. Покров, здійснював господарську діяльність - роздрібну торгівлю тютюнових виробів з рук, а саме цигарок без марок акцизного податку, чим порушив вимоги ст.226 Господарського кодексу України, та своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП.

Крім того відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 998966 від 12 січня 2024 року вказано, що 12.01.2024 року о 15.10 год. гр. ОСОБА_1 знаходячись поруч з буд. № 53 по вул. Нижня, м. Покров, здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме цигарками без марок акцизного податку марок «Комплімент» «Прима» «Марвел» «lifa», чим порушив п.10 ст. 15-3 Закону України» Про державне регулювання виробництво та обігу спирто-етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, просив провадження у справі закрити, та надав покази згідно яких він дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не працює та є особою з інвалідністю 3-ї групи, і як наслідок має такі відхилення, як провали у пам`яті, імпульсивність та тривожність. Також він пояснив, що у місті Кривий ріг він придбав велику кількість цигарок за низькою ціною для особистого використання та з метою відправки на фронт хлопцям з села. Купивши цигарки він повертався до дому де був зупинений працівниками поліції які запитали для чого йому така кількість цигарок на, що він відповів, що купив цигарки по низькій ціні для власного використання, родичам які також мешкають в селі та для ЗСУ, працівники поліції склали відносно нього три протоколи та вилучили цигарки. Він не продавав цигарки та не збирався цього робити. Пояснення писав працівник поліції тому він їх не читаючи підписав бо був дуже знервований подією.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вказано у ст. 251, ст. 280, ст. 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2024 року серія ВАВ № 698932, 12.01.2024 року о 15 год. 10 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись поряд з будинком №53 по вул. Нижній, м. Покров здійснював реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії на здійснення даного виду господарської діяльності.

Свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, гр. ОСОБА_1 категорично заперечував, а в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження того, що він здійснює господарську діяльність без ліцензії, а саме роздрібну торгівлю тютюновими виробами з метою отримання прибутку.

Стаття 156 КУпАП в цілому передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності. В протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 998699 та серії ВАВ 998931 від 12 січня 2024 року та протоколі особистого огляду, огляду речей та їх вилучення від 12 січня 2024 року при викладі обставин та в цілому в матеріалах справи відсутня інформація про виручку від продажу тютюнових виробів, відсутнє посилання на особу, якій було реалізовано зазначені у вищевказаних протоколах тютюнові вироби, також в вказаних протоколах про адміністративне правопорушення не зазначено свідків (понятих), які були безпосередньо присутні під час вчинення адміністративного правопорушення.

Інших доказів на обґрунтування обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 598726 від 07 жовтня 2024 року, суду не надано.

Таким чином, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 998699 та серії ВАВ 998931 від 12 січня 2024 року факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 998932, серії ВАВ № 998966 та серії ВАВ № 998931 від 12 січня 2024 року обставини не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 156 ч.3 ст. 156 ч.1 ст.164 КУпАП, тоді як саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення.

Виходячи з викладеної в протоколі суті правопорушення та наявних доказів в матеріалах справи, кваліфікація діяння не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП, ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Системний аналіз положень КУпАП свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

Зазначені вище положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 156 КУпАП Кодексу, є зрозумілим, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів, критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, ратифікованою Україною, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,3 ст. 156, ч.1 ст. 164 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року (надалі за текстом - Конвенції).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або, за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника, одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 998932 серії, ВАВ № 998966, серії ВАВ № 998931, від 12 січня 2024 року та Протоколі особистого огляду, огляду речей та їх вилучення від 12 січня 2024 року, є не доведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156, ч.3 ст. 156, ч.1 ст.164 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, речі та документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами та зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому законом порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, при оплатному вилученні речей реалізують.

Відповідно до п.11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого постановою КМУ від 16 січня 2012 року № 17 «Про затвердження Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів», за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату реалізуються.

Згідно Протоколу особистого огляду, огляду речей та їх вилучення від 12 січня 2024 року в ОСОБА_1 було вилучено 159 пачок сигарет, а саме: сигарети «Комплімент сині по 25шт.» у кількості 29 пачок, сигарети «Комплімент червоні» у кількості 28 пачок, «Комплімент слімс» у кількості 9 пачок, «Прима без фільтру» у кількості 71 пачка, сигарети «Марвел» у кількості 19 пачок, сигарети «lifa» у кількості 3 пачки , які необхідно повернути власнику.

Керуючись ст. 9, ст. 156, ст. 245, ст. 247, ст. 251, ст. 252, ст. 265, ст. 280, ст. 283, ст. 284, ст. 294, КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 164 ч. 1 ст. 156 ч.3 ст. 156 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідній службовій особі Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 вилучені 159 пачок сигарет а саме: сигарети «Комплімент сині по 25шт.» у кількості 29 пачок, сигарети «Комплімент червоні» у кількості 28 пачок, «Комплімент слімс» у кількості 9 пачок, «Прима без фільтру» у кількості 71 пачка, сигарети «Марвел» у кількості 19 пачок, сигарети «lifa» у кількості 3 пачки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш