Номер провадження: 33/813/112/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 30 травня 2023 року о 01 годині 30 хвилин на вул. Фонтанська дорога, 151/1 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керував автомобілем «Nissan Navara», державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в медичному закладі в КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря нарколога. Згідно висновку №000973 від 30 травня 2023 року ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та зупинити провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду та копію постанови отримав на електронну адресу 10 жовтня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справи без його участі, при цьому ОСОБА_1 не повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, подія мала місце о 01 годині 30 хвилин 30 травня 2023 року, а огляд був проведений о 04 годині 30 хвилин 30 травня 2023 року, тобто пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Лікар ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 не проходив тематичного удосконалення за відповідною програмою для проведення оглядів на стан наркотичного сп`яніння.

Апелянт звертає увагу на те, що не проводилося лабораторне дослідження для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. При цьому не було встановлено та в акті огляду не зазначено дослідження дихання, пульсу, артеріального тиску не проводилося, не відображено поведінкові, соматоневрологічні клінічні симптоми стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про недійсність медичного огляду.

Апеляційним судом у даній справі призначалися судові засідання, а саме на 06 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року та 15 лютого 2024 року, в які ОСОБА_1 жодного разу не прибув, систематично звертався з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

В останнє судове засідання апеляційного суду призначене на 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 також не з`явився, надіслав аналогічне клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на більш тривалий термін.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), суд зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дана справа про адміністративне правопорушення знаходиться у провадженні судді Толкаченка О.О. з 30 жовтня 2023 року і до теперішнього часу вона розглянута не була, в той час, як ч.4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_1 свідомо зловживає своїми процесуальними правами і його поведінка свідомо направлена на затягування розгляду справи на невизначений період часу.

Дана справа перебуває у провадженні судді понад три місяці, і за цей час не було проведено жодного судового засідання.

Апеляційний суд враховує посилання ОСОБА_1 відносно того, що він позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні оскільки з 01 липня 2022 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

В той же час, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не вперше звертається до апеляційного суду із клопотанням про відкладення судового засідання та про зупинення провадження у справі, що свідчить про те, що він не позбавлений засобів електронного зв`язку.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку, а також він мав можливість скористатись правовою допомогою адвоката для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, проте останній чотири рази не з`явився до суду за викликом, не скористався своїм правом приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, або скористатись правовою допомогою адвоката, а отже він свідомо, за власної волі, позбавили себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

При цьому норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, шо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, коли ОСОБА_1 отримав копію постанови та чи отримував він її взагалі.

За таких обставин, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В апеляційній скарзі, як на одну з підстав для скасування оскарженої постанови ОСОБА_1 послався на те, що справа була розглянута без його участі, чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. При цьому першої інстанції не сповіщав його про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд визнає такі доводи необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms, з якої вбачається, що судова повістка про виклик в судове засідання на 09 годину 11 липня 2023 року була направлена на номер мобільного телефону Тітівалова « НОМЕР_3 » та отримана ним о 16 годині 39 хвилин 09 секунд 16 червня 2023 року (а.с.9).

За таких обставин ОСОБА_1 був завчасно належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, проте до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 11 липня 2023 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 який про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без участі ОСОБА_1 , який не з`явившись в судове засідання за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.9а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений положеннями ст.266 КУпАП, а також Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно п.4) розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п.12) розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №221290, з фабули якого убачається, що 30 травня 2023 року о 01 годині 30 хвилин на вул.Фонтанська дорога, 151/1 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керував автомобілем «Nissan Navara», державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу 000973 від 05 червня 2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 червня 2023 року за №000973 проведеним у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР. Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 під час медичного огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав про те, що він був зупинений поліцейськими о 01 годині 30 хвилин 30 травня 2023 року, а огляд був проведений о 04 годині 30 хвилин 30 травня 2023 року, тобто пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, а отже результати такого огляду вважаються не дійсними.

Апеляційний суд визнає такі доводи неспроможними.

Так, відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Пунктом 12 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 9 Розділу 2 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п.22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У висновку зазначено, що інспектор Панченко А.І. доставив ОСОБА_1 на огляд о 02 годині 25 хвилин 30 травня 2023 року, тобто не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Крім того огляд був проведений в присутності поліцейського.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я був проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

Апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів результати вказаного огляду.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом були досліджені відеозаписи з нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції, які приймали участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На відеозаписі з диску №1 зафіксовано, як під час огляду поліцейськими автомобілю автомобілем «Nissan Navara», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 під час комендантської години, в ньому були виявлена порошкоподібна речовина, схожа на наркотичну.

При цьому сам ОСОБА_1 не заперечував, що виявлена речовина є наркотичною.

Після цього на місце події поліцейськими була викликана слідчо оперативна група.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 30 травня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко