ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8028/23 Номер провадження 33/814/427/24Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.,

Захисника-адвоката Близнюка В.В.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 15 жовтня 2023 року об 22:51 год. в м. Кременчуці, 101 квартал, буд. 10Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено його права, процедура огляду на стан виявлення ознак наркотичного сп`яніння не була дотримана, оскільки поліцейський був зобов`язаний провести огляд на місці зупинки ТЗ та скласти про це відповідний акт, і лише в разі незгоди водія з результатами такого огляду запропонувати огляд в закладі охорони здоров`я, чого не було дотримано в даному випадку, що свідчить про недійсність огляду.

Також звертає увагу про відсутність 2 свідків, в присутності яких працівники поліції мали б зафіксувати факт його відмови.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі щодо керування ОСОБА_1 без посвідчення водія на право керування відповідної категорії,

протокол серії ААД №045888 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з особистими поясненнями «від проходження огляду не відмовлявся»,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що автомобіль ГАЗ 24, під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в зв`язку з відсутністю заднього номерного знаку на ТЗ.

Під час спілкування з водієм та перевірки документів, було виявлено у Добровольського відсутність посвідчення водія на право керування відповідної категорії, в зв`язку з чим складено постанову за ч. 1 ст.126 КУпАП.

Також в ході вказаного спілкування у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння та повідомлено останньому про виявлені в нього візуальні ознаки звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, у зв`язку з чим запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вбачається, шо спочатку водій ОСОБА_1 погоджувався проїхати до медичної установи, але потім почав сперечатись та ставити свої умови про необхідність йому завершити свої особисті справи, поїхати додому та заспокоїти дружину, оскільки розпочалась повітряна тривога, після чого пообіцяв під`їхати до медичної установи на своєму велосипеді.

На неодноразові пропозиції сісти в патрульний автомобіль для направлення водія до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відповів «Я не сідаю, у меня есть другие дела» (23:06 год.).

Таким чином не бажання водія проїхати до медичного закладу було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР).

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме не проведення такого огляду на місці зупинки, не заслуговують на увагу та є помилковими, оскільки чинним законодавством не передбачено проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на відміну від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, визначено, що в разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський лише фіксує такі ознаки, а лікар нарколог в медичному закладі, в подальшому за допомогою відповідних тестів та огляду підтверджує чи спростовує стан сп`яніння водія.

Безпідставними є твердження апелянта про не роз`яснення йому працівниками поліції прав, оскільки вказане повністю спростовується долученим до справи відеозаписом, на якому зафіксовано, що о 23:25 год. водію ОСОБА_1 були роз`яснені права як за ст. 63 Конституції України, так і за ст. 268 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність свідків під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП останні залучаються в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису під час проведення огляду осіб.

В даному випадку, весь перебіг події зафіксовано як на відеореєстратор поліцейського автомобіля так і 2 бодікамери працівників поліції, відеозапис з яких є безперервним та містить всю інформацію стосовно скоєного правопорушення.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна