ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., з участю потерпілого ОСОБА_1 , представників потерпілого адвокатів Островського Ю.М., Миколіва А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає на АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №635002 від 18.12.2023 року ОСОБА_2 18.12.2023 року о 17.47 год. на вул.Городоцькій, 239 у м.Львові, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати свій транспортний засіб та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1., 13.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У суді ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав, зазначивши, що вимог п.12.1., 13.1. Правил дорожнього руху не порушував. Надав письмові пояснення, згідно яких та наданих у суді усних пояснень він 18.12.2023 року близько 18.00 год. рухався автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , у лівій смузі по вул.Городоцькій у м.Львові в напрямку від центру міста. Перед перехрестям із вул.Фабричною він здалека побачив автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, що виїхав з провулку на проїзну частину вул.Городоцької і стояв перед пішохідним переходом з увімкненим правим поворотом. Цей автомобіль виїхав передньою частиною на розмітку, що розділяла дві смуги руху, частково зайнявши ліву смугу. Наблизившись, побачив, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG намагається почати рух лівою смугою, по якій він рухався. Він подав звуковий сигнал, VOLKSWAGEN TOUAREG зупинив свій рух, а він продовжив рух лівою смугою. За 130 м від вказаного пішохідного переходу, посередині мосту, автомобіль ОСОБА_1 неочікувано, без включеного вказівника лівого повороту, не переконавшись в безпечності маневру, випередив його, різко почав перестроюватись з правої смугу в ліву, якою він рухався, та загальмував. Все відбулося миттєво, він почав гальмувати та зміщуватись вліво, щоб уникнути зіткнення, проте повністю зупинити автомобіль йому не вдалось та відбулось зіткнення. Вважає, що потерпілому не сподобалося, що він сигналив йому на пішохідному переході, тому той наздогнав його і підрізав, такі дій ОСОБА_1 стали причиною ДТП. Зазначає, що характер ушкоджень, яких зазнали автомобілі внаслідок ДТП, свідчить про правоту його пояснень. Також просив врахувати, що ліве дзеркало заднього огляду автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG було пошкоджене ще до цієї ДТП і це значно ускладнювало оглядовість і оцінку дорожньої ситуації при здійсненні маневрів, а згідно з п.31.4.7. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація автомобіля при відсутності дзеркала заднього огляду.

Потерпілий ОСОБА_1 в суді пояснив, що 18.12.2023 року близько 17.50 год. керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , у м.Львові, виїжджаючи на вул.Городоцьку, зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода. Повз нього лівою смугою проїхав автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 . За цим пішохідним переходом він рухався у правій смузі та, маючи намір в подальшому на перехресті повернути на вул.Виговського, випередив автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, який рухався лівою смугою, віддалився від нього на 10-15 м та здійснив маневр перестроювання в ліву смугу, після чого почав гальмувати, оскільки попереду утворився затор. За 2-3 секунди після того, як його автомобіль вже повністю знаходився у лівій смузі, відчув поштовх в задню частину свого авто. Зупинившись і вийшовши, побачив, що в ліву частину бампера його автомобіля в`їхав VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , в якого були пошкодження в районі правої частини переднього бампера і передня вісь якого була дещо зміщена до роздільної смуги.

Представники потерпілого адвокати Островський Ю.М. та ОСОБА_3 навели свої доводи щодо винуватості у ДТП ОСОБА_2 та безпідставності складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Також представником потерпілого Миколівим А.М. надано письмові пояснення у даній справі. Вважають, що розміщення автомобілів VOLKSWAGEN TOUAREG і VOLKSWAGEN GOLFна проїзній частині на момент ДТП, отримані в результаті ДТП ушкодження цих транспортних засобів, наявність сліду гальмівного шляху автомобіля VOLKSWAGEN GOLF лишез правої сторони, який відображений на долучених ними фотографіях і відсутній на схемі ДТП, відсутність будь-яких слідів гальмування автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG свідчать про те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , який порушив вимоги Правил дорожнього руху, не врахував дорожні обставини, не вибрав безпечної швидкості руху свого автомобіля та безпечної дистанції до автомобіля, який рухався попереду, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Свідок ОСОБА_4 дала показання, що 18.12.2023 року знаходилася на передньому пасажирському сидінні автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був її чоловік ОСОБА_1 . З ними в автомобілі була донька, яку вони забрали зі школи. При виїзді на вул.Городоцьку вони зупинились перед пішохідним переходом, пропускаючи пішохода. Повз їхній автомобіль лівою смугою, не пригальмувавши перед пішохідним переходом, проїхав VOLKSWAGEN GOLF. В подальшому їхній автомобіль, рухаючись правою смугою, випередив VOLKSWAGEN GOLF на 10-15 м, після чого чоловік перестроївся у ліву смугу і почав гальмувати, оскільки попереду утворився затор. За кілька секунд після цього вони відчули поштовх в задню частину авто, як виявилось це VOLKSWAGEN GOLF в`їхав у їхній автомобіль.

Заслухавши пояснення та доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, його представників, показання вказаного свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством(ст.1 КУпАП).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов?язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia»,рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи наведене, суддя при розгляді даної справи виходить з того, що не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поряд з цим, відповідно до положень ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати докази. Виходячи зі змісту ст.269 КУпАП, таким правом наділений і потерпілий.

За таких обставин суддя не вчиняв жодних процесуальних рішень, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. Відтак, суддею досліджено і дано оцінку лише письмовим матеріалам, наданим уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, письмові пояснення учасників ДТП), доводам і доказам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого.

Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.08.2023 року в справі № 208/712/19.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Зі змісту ст.124 КУпАП вбачається, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктом цього правопорушення може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій,

пасажир, погонич тварин.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При розгляді справи встановлено, що 18.12.2023 року о 17.47 год. на вул.Городоцькій, 239 у м.Львові відбулася ДТП за участю автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП складено відносно обох водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , з чого вбачається, що уповноважена на складання таких протоколів посадова особа поліцейська УПП у Львівській області ДПП Юцора Р.О. вважала, що причиною даної ДТП стало порушення Правил дорожнього руху обома водіями і, відповідно, є їх взаємна вина у настанні ДТП.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на час винесення даної постанови не розглянута.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 635002 від 18.12.2023 року ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він 18.12.2023 року о 17.47 год. на вул.Городоцькій, 239 у м.Львові, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати свій транспортний засіб та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1., 13.1. Правил дорожнього руху.

Згідно з п.12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За таких обставин, у випадку виникнення ДТП за участю двох водіїв транспортних засобів наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні протиправного наслідку.

Для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином, оскільки дана справа розглядається за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, завданням судді є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_2 пункту п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та пошкодженням транспортних засобів.

При цьому, суддя не може виходити за межі висунутого особі, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, обвинувачення.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема, схемою місця ДТП, письмовими та усними поясненнями водіїв, що на вул.Городоцькій, 239 у місці, де відбулася ДТП, наявні дві смуги в кожному напрямку, автомобілі учасників події рухалися в одному напрямку від центру міста до перехрестя з вул.Виговського. При цьому, автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 рухався лівою смугою, маневрів не виконував, а автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався правою смугою і здійснив маневр перестроювання з цієї смуги в ліву та одразу ж почав гальмувати, оскільки попереду в цій смузі був затор.

На схемі місця ДТП, яка підписана обома учасниками пригоди без зауважень, зафіксовано положення транспортних засобів після пригоди обидва автомобілі знаходяться на лівій смузі руху в напрямку від центру міста, автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG знаходиться попереду автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, передня вісь якого зміщена дещо вліво; місце зіткнення на лівій смузі; у автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG зафіксовані пошкодження у задній лівій частині, а в автомобіля VOLKSWAGEN GOLF у передній правій. Наведені дані схеми місця ДТП пригоди підтверджуються фотографіями, наданими обома водіями.

У пункті 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що маневрування (маневр) це початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до п.10.1 Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У поясненнях ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 різко перестроївся на його смугу руху, «підрізавши» його, і загальмував, внаслідок чого він намагався уникнути зіткнення шляхом гальмування і зміщення автомобіля вправо, проте маневр із подальшим гальмуванням автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG був раптовим і зіткнення уникнути він не зміг.

Натомість ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль ОСОБА_5 він не «підрізав», а випередив VOLKSWAGEN GOLF на 10-15 м, після чого перестроївся в ліву смугу, що підтверджує допитана як свідок його дружина ОСОБА_4 . Водночас обоє вони підтверджують, що, опинившись у лівій смузі, автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG почав одразу гальмувати, оскільки попереду утворився затор.

Об`єктивних даних щодо включення в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG лівого покажчика повороту перед перестроюванням під час розгляду справи не здобуто, оскільки водії дають взаємовиключаючі пояснення з цього приводу, а об`єктивне підтвердження цих обставин відсутнє.

Вирішуючи питання винуватості ОСОБА_2 суддя враховує, що перед виконанням маневру перестроювання водію ОСОБА_1 слід було на виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в тому числі ОСОБА_2 , автомобіль якого рухався смугою, у яку він перестроювався, оскільки такий маневр передбачав необхідність гальмування відразу по його завершенню з огляду на затор, що утворився попереду.

Разом із тим, робити висновки щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні ПДР суддя процесуальних повноважень не має, оскільки здійснює розгляд справи в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Можливе порушення учасником дорожнього руху правил саме по собі не виключає винуватість іншого учасника руху, і створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у стані виявити, не звільняє останнього від обов`язку вжити заходи, необхідні для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.

Приписи п 1.4 ПДР передбачають, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила .

Разом із тим, це не означає, що водій вправі ігнорувати дійсну дорожню обстановку, яка склалася на момент прийняття ним рішення, у тому числі й небезпеку, що виникла внаслідок порушення ПДР іншим учасником.

За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а, відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП.

Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має визначального значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити та відреагувати не неї.

Даючи оцінку недотримання водієм ОСОБА_2 безпечної дистанції, як причини настання ДТП, суддя виходить з того, що відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху безпечною дистанцією є відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що безпечна дистанція повинна запобігати зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду по тій самій смузі руху виключно у випадку раптового гальмування або зупинки цього (того, що рухається попереду) транспортного засобу.

Відповідно водій транспортного засобу повинен нести відповідальність за порушення безпечної дистанції руху у випадку, коли відбулося зіткнення транспортних засобів внаслідок раптового гальмування чи зупинки транспортного засобу, який рухався попереду.

Водночас, зважаючи на встановлені обставини справи, підстав вважати, що порушення водієм ОСОБА_2 п.13.1 ПДР стало причиною ДТП не вбачається, оскільки зіткнення транспортних засобів сталося не за умов, коли обидва транспортні засоби попередньо рухалися у одній смузі руху, а за обставин того, що автомобіль ОСОБА_1 перестроївся в смугу руху автомобіля ОСОБА_2 , і відповідно дистанція, якої останній дотримувався відносно автомобіля, який рухався попереду нього до маневру ОСОБА_1 , скоротилася і після цього безпечність такої дистанції залежала не від виконання ОСОБА_2 п.13.1 Правил дорожнього руху, а від характеру та безпеки виконання ОСОБА_1 свого маневру. До того ж як встановлено, по завершенню перестроювання автомобіль під керуванням ОСОБА_1 одразу ж став гальмувати.

Наведене указує на відсутність у діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, оскільки причинами зіткнення транспортних засобів стали не ті дії учасників дорожнього руху, які зазначені у п.13.1 Правил дорожнього руху, лише за наявності яких можливо стверджувати про недотримання водієм безпечної дистанції.

У цьому випадку слід розглядати відповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, тобто вибір та дотримання безпечної швидкості руху.

У пункті 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

Об`єктивних обставин, які б доводили, що ОСОБА_2 мав технічну можливості уникнути ДТП та що його швидкість не була безпечною за даних дорожніх умов і в даній дорожній обстановці, за обставин виконання маневру ОСОБА_1 з подальшим гальмуванням, досліджені докази не містять.

Разом із тим, відповідно до ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою) у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба у спеціальних знаннях.

Правоохоронним органом, яким висунуто ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, експертиза призначена не була, клопотань від учасників справи дорожньо-транспортної пригоди про призначення будь-яких експертиз, в тому числі автотехнічної експертизи у справі, судді заявлено не було.

Зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, віднесено до компетенції суду, то відповідно суд призначає експерта для вирішення питань, що потребують спеціальних знань, за клопотанням учасників справи. За власною ініціативою суд не має процесуальних повноважень на призначення експертизи.

Враховуючи наведене, суддя критично оцінює пояснення потерпілого ОСОБА_1 щодо безпечності свого маневру перестроювання і що такий не міг бути причиною ДТП, оскільки встановлені під час розгляду справи обставини, які ґрунтуються на досліджених доказах, спростовують версію потерпілого щодо розвитку подій.

Щодо показань свідка ОСОБА_4 , то такі хоча і підтверджують версію потерпілого, однак не породжують сумніви і не спростовують наведених висновків щодо причин ДТП, а враховуючи що даний свідок є дружиною потерпілого, то її показання не можна вважати об`єктивними, вони є спробою допомогти чоловікові довести його невинуватість у ДТП, в чому вона, враховуючи що автомобілі пошкоджені, також зацікавлена.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №635002 від 18.12.2023 року відносно ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в такому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. За відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження фактів вчинення правопорушення, такий документ не може слугувати доказом винуватості у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Таким чином, не встановлено, що ОСОБА_2 порушував правила дорожнього руху, які ставилися йому в вину, продовжував рух по своїй смузі, не змінюючи її, в той час коли водій ОСОБА_1 виконав маневр перестроювання та відразу гальмував перед автомобілем ОСОБА_2 .

Отже, дії ОСОБА_6 щодо гальмування викликані діями іншого учасника дорожнього руху потерпілого ОСОБА_1 , автомобіль якого виконував маневр, і який, на виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху зобов`язаний був пересвідчився в безпеці виконання такого маневру, який передбачав подальше гальмування, в тому числі для автомобіля VOLKSWAGEN GOLF.

Саме внаслідок виконання ОСОБА_1 маневру перестроювання із подальшим гальмуванням ОСОБА_6 був позбавлений об`єктивної можливості виконати вимогип.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицією судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14, згідно якої водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху.

Доводи потерпілого і його представників щодо розміщення автомобіля VOLKSWAGEN GOLF після ДТП дещо ліворуч по відношенню до центру дороги і щодо наявності гальмівного шляху цього автомобіля та відсутності гальмівного шляху автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG не спростовують наведених висновків і не суперечать встановленим у справі обставинам, оскільки, як встановлено, водій ОСОБА_6 щоб уникнути зіткнення гальмував і зміщував свій автомобіль дещо ліворуч.

При цьому, суддя враховує, що обов`язок доказування покладено на сторону обвинувачення, функції якої у даному випадку виконує уповноважений орган Національної поліції, який на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично висунув обвинувачення та разом із протоколами скерував до суду одержані ним письмові докази. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що таке адміністративне правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Отже, фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів прийняте рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Отже, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведене, у судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які би давали підстави для висновку поза розумним сумнівом, що ОСОБА_2 порушив п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, що привело до ДТП, відповідальність за що передбачена 124 КУпАП.

З огляду на наведене,викладене в протоколі обвинувачення є недоведеним, не відповідає дійсним обставинам події, встановленим під час судового розгляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

У справі Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo , згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Враховуючи наведене, аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення дає підстави для висновку про відсутність у діянні ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний