Справа № 192/85/24
Провадження № 3/192/85/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2024 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановила:

До суду від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.01.2024 серії ВАД № 344039 09 січня 2024 року близько о 08 год 00 хв гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру та фізичного, а саме: штурляла, хапала за одяг та висловлювалася нецензурною лайкою відносно матері гр. ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з протоколом суду надані також такі докази:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, складеного 09.01.2024, згідно з яким було прийнято заяву від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за змістом якої 09.01.2024 близько 08 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_3 , її донька ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: штурляла, хапала за одяг та ображала нецензурною лайкою;

письмове пояснення ОСОБА_2 , відповідно до якого 09.01.2024 близько 08 год 00 хв у неї з донькою стався конфлікт за житлову площу, який триває більше тижня; у ході конфлікту її донька ОСОБА_1 почала штурляти, хапати за одяг та ображати нецензурною лайкою;

копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеної 09 січня 2024 року;

копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

копією рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Шурко Д.Л., в якому зазначено, що 09.01.2024 надійшло повідомлення зі служби «102» від заявниці ОСОБА_3 про те, що до сільської ради прийшла жінка, яка повідомила, що її побила донька та вона боїться йти додому; кривдником названа ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинення правопорушення не визнала, пояснила, що у 2017 році придбала будинок у АДРЕСА_3 , запросила пожити своїх рідних маму та брата. Однак у сім`ї почалися конфлікти, мати не пускала у дім моїх друзів, розмовляла з ними нецензурною лексикою, ображала.

ОСОБА_1 повідомила, що вона має подругу, яка їй як мама, та у якої вона колись проживала. Також повідомила, що вона опікується дитиною своєї подруги, яка померла 20 років тому, ім`я дитини ОСОБА_4 .

Окрім того, ОСОБА_1 пояснила, що 31 грудня 2023 року вона готувала на Новий рік, попросила маму допомогти, між ними виник конфлікт, мати її штовхнула, на плиту вилилась кип`ячена вода та вона, ОСОБА_1 , отримала опіки. На підтвердження надала суду висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 2, складеного 10 січня 2024 року. 09 січня 2024 року вона побачила, що мати щось ховала у кімнаті брата, запитала у неї, що там. Мати на неї напала, почала бити, вона її відштовхнула, мати почала кричати про допомогу, пізніше вибігла на вулицю. Вона, ОСОБА_1 , почала збиратись на роботу, потім приїхала поліція, склали протокол.

Потерпіла ОСОБА_2 посилалась на те, що донька забирає у неї гроші, 31 грудня донька її ображала, била, зла вона доньці не робила. 09 січня 2024 року почався конфлікт через гроші, донька почала до неї приставати, бити її, ображати, казала, що від неї відмовляється, заштовхала її у свою кімнату. Вона, ОСОБА_2 , вибігла на двір та почала тікати до сільської ради. Потім працівники сільської ради викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що про конфлікт їй відомо зі слів ОСОБА_6 , остання є її старшою подругою, це найдобріша людина, ОСОБА_7 дружила з її матір`ю, від неї вона бачила лише добро та допомогу, ОСОБА_7 не здатна побити свою матір.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_9 була подругою її доньки, вона порядна та освічена людина. ОСОБА_9 купила будинок, забрала своїх рідних. У матері немає любові до доньки, вона погано до доньки відносилась. ОСОБА_9 казала, що мати викликала поліцію, однак вона не вірить, що ОСОБА_9 била матір.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати серед іншого чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, викладені у протоколі, ґрунтуються на заяві та поясненні потерпілої ОСОБА_2 . Достатніх доказів на їх підтвердження суду не надано.

Суд також зазначає, що частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за умисне вчинення діянь, передбачених цією статтею, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.01.2024 серії ВАД № 344039 не зазначено про те, внаслідок діянь, які згідно з цим протоколом вчинила ОСОБА_1 , могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_10 .

Тобто, у протоколі не вказані обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що суд здійснює розгляд протоколу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення за кваліфікацією, яка визначена працівником поліції та зазначена у протоколі, під час якого суддя встановлює наявність або відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення передбаченого конкретною частиною статті або статтею КУпАП.

Суд звертає увагу, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її або відшукувати докази на користь обвинувачення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук