ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/548/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при стажерові секретаря Крючці О.Ю., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, з участю його захисника Гринишина Є.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 01 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка тимчасово не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2023 року, о 21 год 00 хв, за адресою: м. Харків, пр. Незламності, 5В, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшла огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора драгер Alkotest 820., ARHK-0115. Результат огляду становить 1,12%. З результатами огляду ОСОБА_1 не згодна, від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Гринишин Є.В. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 224944 від 21.10.2023 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що за результатами огляду за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARHK 0115, зафіксовано результат вмісту алкоголю 1,12 % проміле, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріалами відеозапису.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №638/16637/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вказує на те, що направлення водія на огляд складене після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що КНП ХОР «ОНД» було ліквідовано. Відтак, за будь-яких обставин ОСОБА_1 не могла пройти огляд у вказаній установі.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, просив про задоволення апеляційної скарги та про скасування постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №638/16637/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено, що 21.10.2023 року, о 21 год 00 хв, за адресою: м. Харків, пр. Незламності, 5В, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшла огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора драгер Alkotest 820., ARHK-0115. Результат огляду становить 1,12%. З результатами огляду ОСОБА_1 не згодна, від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 224944 від 21.10.2023 року (а.с.1).

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що за результатами огляду за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARHK 0115, зафіксовано результат вмісту алкоголю 1,12 % проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- матеріалами відеозапису.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує на те, що із аналізу вказаних обставин вбачається, що законної підстави для зупинки транспортного засобу марки AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 не було, а тому сам факт зупинки був незаконним, як і всі подальші дії працівників поліції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з рапорту інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Борщ Богдана, 21.10.2023 року близько 20:50 на службовий планшет надійшло повідомлення про порушення водієм ПДР.

Зазначене підтверджується листом від УОАЗОР ГУ НП в Харківській області, отриманим у відповідь на запит суду апеляційної інстанції з вхідним номером ЕП-1544/23-ВХ від 06.03.2024 року, наявним у матеріалах справи, та листом Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області з вхідним номером 4428/24-ВХ від 05.03.2024 року.

Дослідивши вказані матеріали в сукупності з іншими доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що аргумент захисника про незаконність дій працівників поліції є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Крім того, захисник вказує на те, що апелянт вказує на те, що працівник поліції не вказав ОСОБА_1 на наявні у неї, на його думку, ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказаний аргумент захисника спростовується тим, що у протоколі про адмінстративне правопорушення (а.с.1) працівником поліції вказані такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення кординації рухів, порушення мови. Ознаки, зазначені у протоколі, відповідають п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкції).

ОСОБА_1 погодилась із зазначеним, підписавши протокол. У поясненнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначала, що вона не погоджується з виявленими у неї ознаками.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

З чого суд апеляційної інстанції встановив, що виявивши відповідні ознаки працівники поліції обґрунтовано запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з відеозаписів, наявних у матеріалах справи ОСОБА_1 о 21:03:20 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а о 21:29:40 пройшла відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Не погодившись о 21:31:10 з результатами пройденого нею огляду, відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції отримала пропозицію пройти огляд в медичному закладі, від якої відмовилась.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складався саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто за порушення вимоги п.2.5 ПДР. Тому суд апеляційної інстанції розцінює аргумент захисника про те, що працівники поліції порушили інструкцію використання приладу «Драгер» в частині відсутності контрольних замірів та заміни разової трубки як такий, що не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено інших об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо наявності підстав для проведення огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило