П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1802/23

Номер провадження 3/530/26/24

24.04.2024 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП суду не відомий,

за ч. 1 ст. 130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2023 року на адресу Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал за № 530/1802/23 (провадження №3/530/598/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

14.11.2023 року на адресу Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал за № 530/1803/23 (провадження №3/530/599/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

14.11.2023 року на адресу Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал за № 530/1804/23 (провадження №3/530/600/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 397899 вбачається, що 09.11.2023 року, о 22 годині 09 хвилин, в смт. Опішня по вулиці Перемоги, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-211154 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 397900 вбачається, що 09.11.2023 року, о 22 годині 09 хвилин, в смт. Опішня по вулиці Перемоги, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-211154 д.н.з. НОМЕР_1 та скоїв ДТП з автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_2 ,після чого залишив місце скоєння ДТП , чим порушив п.2.10,13 ПДР за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 397898 вбачається, що 09.11.2023 року, о 22 годині 09 хвилин, в смт. Опішня по вулиці Перемоги, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-211154 д.н.з. НОМЕР_1 та не вибрав безпечної швидкості ,не врахував дорожню обстановку та здійснив ДТП з автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив п.п.12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2024 справи № 530/1802/23 (провадження №3/530/598/23), № 530/1803/23 (провадження №3/530/599/23), № 530/1804/23 (провадження №3/530/600/23) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4,124,ч.1 ст.130 КУпАП, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі номер № 530/1802/23, номер провадження 3/530/598/23.

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2024 справи № 530/1802/23 (провадження №3/530/598/23), № 530/1803/23 (провадження №3/530/599/23), № 530/1804/23 (провадження №3/530/600/23) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4,124,ч.1 ст.130 КУпАП, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі номер № 530/1802/23, номер провадження 3/530/598/23.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що він 09.11.2023 року не перебував за кермом автомобіля, а керував інший учасник справи про що надав письмові пояснення.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_2 , він 09.11.2023 після дзвінка ОСОБА_1 приїхав за адресою проживання потерпілого ОСОБА_3 та саме він ОСОБА_2 керував автомобілем ОСОБА_1 з метою доставлення останньго та його автомобіля до місця проживання останнього, але не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем потерпілого ОСОБА_4 .. Дану ситуацію з потерпілим ОСОБА_5 вирішили обговорити з метою вирішення наслідків зранку наступного дня, проте ОСОБА_6 забув про домовленість і викликав працівників поліції, які склали протоколи про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 .. Наступного дня ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приїхали до ОСОБА_3 , який згадав вчорашню ситуацію та претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 більше не має.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 , він 09.11.2023 він запросив до себе додому ОСОБА_1 для спільного відпочинку з яіким цього дня в підсумку вживали алкогольні напої, під кінець вечора до них приєднався ОСОБА_2 який приїхав для того щоб відвезти ОСОБА_1 та його автомобіль додому, вкінці вечора ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зібралися їхати додому, під час руху автомобіля ОСОБА_7 почув якісь звуки, вийшов надвір, з авто ОСОБА_1 вийшов ОСОБА_1 з яким в нього виникла словесна суперечка під час якої вони дійшли згоди вирішити даний інцидент зранку, потім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поїхали, пізніше ОСОБА_8 підійшов до свого автомобіля та побачив пошкодження на авто, забувши про домовленість з ОСОБА_1 він викликав працівників поліції. Згадав про домовленість ОСОБА_7 вже зранку, коли до нього приїхали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 він не має.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стосовно праворушень передбачених ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначає:

Відповідно до ст. ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративно правовій науці прийнято виділяти три підстави адміністративної відповідальності фактичну, нормативну та процесуальну. Фактичною підставою адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення (проступку) тобто протиправної , винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність , права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП) Нормативна підстава це система норм, що закріплюють склади адміністративних проступків, систему адміністративних стягнень, коло суб`єктів, наділених правом застосовувати адміністративні стягнення за конкретний адміністративний проступок на конкретну винну особу. Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті (ч. 1, ч. 2 ст. 38 КУпАП).

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ надано роз`яснення (лист від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17) що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення пов`язане з корупцією , важливу роль відіграють як день вчинення , так і день виявлення правопорушення . Будь якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено , тому в разі їх закінчення , провадження у справі закривається. Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП « на момент розгляду справи» означає , що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю , якщо на початок розгляду справи закінчились строки , встановлені ст. 38 КУпАП . Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжені строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачені ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особи своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення у повному обсязі досліджує всі обставини справи , встановлює чи містить діяння та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення , чи винна вона в його вчиненні і лише після цього закриває провадження. Окрім цього, при розгляді справ про корупційні правопорушення суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі. Суд також зобов`язаний з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення». Отже у підсумку - закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Але НКР при ВАСУ зазначила, що зі змісту норм ст. 247 , 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніше зазначеного строку з дня його виявлення). В узагальненому науково-консультативному висновку НКР зазначила, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

За логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. НКР дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. У відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративні правопорушення передбачені ст.124, 122-4 КУпАПвчинені 09.11.2023 року. На момент розгляду справи судом, 24.04.2024 року, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, оскільки тримісячний строк з дня вчинення правопорушень щоб мати можливість притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинув, оскільки закінчився 09.01.2024 року.

Частиною 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто згідно цієї норми закінчення строків накладення адміністративного стягнення є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, законом не передбачено.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження.

Враховуючи, що з дня вчинення правопорушення минуло більш як три місяці, на даний час закінчився строк, встановлений статтею 38 КУпАП, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення, тож провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Таким чином, суд вважає, що справа в частині притягнення ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи у суді строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 2-7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4, 15, 16, 17, 19, 20, 21 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З пояснень особи яка притягається до адміністративної відповідальності які надані до суду вбачається, що ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та вказує, що вечором 09.11.2024 він не керував не керував автомобілем, автомобілем керував ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 38-39).

Відповідно до Закону України від 16.02.2021 року № 1231 ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» - були внесені зміни до ст. 266 КУпАП , відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП - огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає , що відеозапис який був долучений до матеріалів справи не містить доказів які б свідчили що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи кермом вечором 09.11.2023 року, пояснення які надані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 також заперечують керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, інших доказів до протоколу про адіміністративне правопорушення, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння до суду не подано.

Суд не приймає до уваги висновок акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від відносно ОСОБА_1 оскільки судом не встановлено факт керування ним транспортним засобом, та матеріалами справи даний факт спростовується.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді адміністративного матеріалу, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. В даному випадку даний протокол не може бути взятим як доказ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки він не підтверджує факту керування автомобілем, а докази які це доводили б - не надані стороною що склала адміністративний протокол.

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що даний протокол - не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи не здобуто доказів, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, які б підтверджували факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 33,130, ч.1 ст.247, 280, 283, 289,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124, ст.122-4КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - Ситник О.В.