Справа № 515/177/24
Провадження № 3/513/487/24
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року суддя Саратського районного суду Одеської області В.С. Миргород, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Одеського апеляційного суду № 515/177/24 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого за наймом, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Липовецьким РВ УМВС у Вінницькій області 02 березня 2006 року

за ч.2 ст.187 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Саратського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду разом з постановою від 26 лютого 2024 року надійшла справа про адміністративне правопорушення № 515/177/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.187 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Саратського районного суду Одеської області головуючим у даній справі визначено суддю В.С.Миргород.

Як зазначено в протоколі серії ВАД № 009727 від 01 лютого 2024 року, ОСОБА_1 мешканець АДРЕСА_2 , який перебуває під адміністративним наглядом, 26 січня 2024 року о 00 годині 22 хвилини на момент перевірки був відсутній за місцем проживання, чим порушив правила та обмеження встановлені відносно нього, повторно протягом року,.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КУпАП, тобто вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст.187 КУпАП.

Разом із цим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КУпАП у вказаному протоколі повністю не розкрита, так як докази того, що особа, притягалася до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 1 ст. 187 КУпАП, відсутні, а надана до матеріалів справи фотокопія постанови є неякісною та не засвідчена належним чином, не може слугувати доказом того, що ОСОБА_1 було притягнуто протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Зазначене унеможливлює правильне та повне встановлення об`єктивної сторони, а отже і складу даного адміністративного правопорушення, вказані недоліки є істотними і не можуть бути усунуті в ході судового розгляду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен перевірити правильність складання протоколу та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою, або без додержання вимог статті 256 цього КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Суддя законодавчо позбавлений права у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Згідно Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження) .

Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того суддя вважає за необхідне вказати на те, що не усунення вищевказаних недоліків, може мати «некоректний» розгляд справи та призвести до «спрощеного підходу» судового розгляду вказаної справи, що у свою чергу є несумісним із такими засадами судочинства, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин доходжу висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.187 КУпАП необхідно повернути до органу який склав протокол, для належного оформлення.

Доопрацьовану справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути до суду з урахуванням вимог ч.6 ст.38 КУпАП,.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення № 515/177/24 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КУпАП повернути до відділення поліції №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області для належного оформлення.

Постанова є остаточною та окремому оскарженню не підлягає.

При повторному направлені адміністративного матеріалу до суду після доопрацювання слід враховувати строки, передбачені ст.ст.38, 277 КУпАП.

Суддя В. С. Миргород