Справа № 136/2353/23
Провадження № 33/801/95/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , працюючого в ТОВ Снокософт м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Липовецького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 12.12.2023 о 23:26 год, знаходячись по вул. Садова, смт Турбів, Вінницький район, Вінницька область, ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, за результатами якого проба позитивна 1,15%, чим порушив п. 2.9.а ПДР.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Липовецького суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм права без з`ясування усіх істотних обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що як видно із відеозапису працівники поліції запропонували апелянту пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, на що він погодився та виконував вказівки працівників поліції без будь-яких суперечок. Перед проведенням процедури огляду працівники поліції запропонували йому обрати мундштук за допомогою якого здійснюється продуття алкотестера Драгер. Однак захисна плівка на усіх трьох мундштуках була пошкоджена, що викликало у нього сумнів щодо об`єктивності такого огляду, проте працівник поліції його запевнив, що він буде лише шостою особою, яка продувала цей пристрій, і що ці мундштуки є цілими та не використовувались іншими особами.

Звертає увагу на те, що на електронному носії, зокрема, на відеозаписі не зафіксовано цифрові показники приладу Драгер, тобто відомості, які відображались на його циферблаті, що є порушенням вищевказаного пункту Інструкції.

Крім того, з відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, покладених в основу протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що вони містять фрагментарну перерву у часі фіксування перебігу подій, які відбувалися 12.12.2023 року, в цілому не відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та не підтверджують факту моєї згоди з проходженням огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Вважає, що підставою для притягнення водія до відповідальності є виключно його згода з результатами такого огляду, проведеного на місці зупинки, з такими результатами огляду він не погоджувався та на полягав на огляді в закладі охорони здоров`я. На що поліцейський відповів, що уже пізня пора доби, і у всьому розбереться суд та лише запропонував обрати дату розгляду справи в суді.

Такі ж самі пояснення апелянт надавав і в суді першої інстанції та зазначав, що працівники поліції запропонували йому самостійно пройти огляд в медичному закладі, не вручаючи направлення, що вочевидь суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Зазначив, що в долученому до матеріалів справи акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де мається запис про результати огляду і його згоду з ним, відсутня дата та свідки, які б підтвердили таку згоду, враховуючи те, що на відеозаписі відсутній фрагмент його згоди саме з показами, тобто результатом проведеного тесту за допомогою приладу Драгер, а тому вважає, що такий акт є недопустимим доказом.

За наведених обставин, працівниками поліції було обмежено його волевиявлення щодо заперечень результатів проведеного огляду за допомогою приладу Драгер та необхідності перевірки цих показників у медичній установі. Пройти огляд у закладі охорони здоров`я працівники поліції йому не пропонували, направлення на огляд не оформлювали. У матеріалах справи таке направлення відсутнє.

Вважає, що у цій справі суд першої інстанції фактично зайняв сторону обвинувачення не взявши до уваги його пояснення, поклав в основу судового рішення виключно дані протоколу про адміністративне правопорушення.

На переконання апелянта, у даному випадку, працівниками поліції не дотримано всієї процедури проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, а покладання на нього обов`язку спростувати результати такого огляду, є порушенням встановленої у ст. 62 Основного Закону презумпції невинуватості особи, яке суд першої інстанції не врахував.

Повідомлення про час і місце розгляду справи, направлене ОСОБА_1 на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу, повертається з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Суд додатково повідомив ОСОБА_1 телефонограмою на вказаний ним номер про місце і час розгляду справи, про те в судове засідання останній не з`явився, причини неявки не повідомив.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скапгу, він проінформований, що справа відносно нього розглядається в апеляційному суді, також він міг додатково ознайомиться з цією інформацією на сайті «Судова влада України».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд правильно прийшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312337 від 12.12.2023; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей; нечітку вимову, пройшов тест за допомогою алкотестера Драгер, який показав позитивну пробу 1,15 проміле, про що свідчить роздруківка із зазначеного пристрою; відеозаписами з бодікамери працівника поліції (файл VID56F-00-0012), на яких було безперервно зафіксовано зупинку автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_1 , а після виявлення у нього видимих ознак алкогольного сп`яніння, водій пройшов тест за допомогою алкотестера Драгер, який показав позитивну пробу 1,15%.

При цьому суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що такими результатами огляду він не погоджувався та на полягав на огляді в закладі охорони здоров`я, оскільки зазначене спростовується його підписом в акті огляду на стан сп`яніння, згідно якого він згоден з результатами огляду, відсутністю зауважень з цих підстав, а також щодо цілісності упаковки мундштука, в протоколі про адміністративне правопорушення та на дослідженому відеозапису проходження огляду.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом підтверджено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду був пред`явлений ОСОБА_1 , в роздруківці результату огляду з показником тестування 1,15 проміле, яка знаходиться в матеріалах справи, він проставив свій підпис, що підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд відхиляє доводи апелянта про відсутність те, що Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко