Номер справи 220/726/24
Номер провадження 3/220/389/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянку України, не працюючу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №368365 від 13.04.2024 р., 10.04.2024 року о 07-00 год. ОСОБА_2 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство у відношенні своєї свекрові ОСОБА_3 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, виказуванні погроз, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу додано наступні докази:

- заява ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 , в яких остання пояснила, що 10.04.2024 р. вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 де мешкає її батько та син. Зранку у них виник словесний конфліктна через те, що вона хотіла на земельній ділянці посадити овочі, після чого її син ОСОБА_4 викликав наряд поліції. Після приїзду поліції цей конфлікт врегулювали. Коли працівники поліції поїхали у них знов виник конфлікт, в ході якого її невістка ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 викинули її речі на двір, оскорбляли її нецензурними словами та погрожували фізичною розправою. Після чого вона викликала поліцію;

- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 , в яких остання пояснила, що вона в 2023 р. мешкала за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , сином ОСОБА_4 , його жінкою ОСОБА_1 та їх сином ОСОБА_6 . Після чого її переселили з будинку до літньої кухні та вона вирішила переїхати в м.Курахове оскільки взимку в літній кухні було холодно. 08.04.2024 р. вона вирішила прихати до свого батька ОСОБА_5 . В період з 08.04.2024 р. до 11.04.2024 р. в неї постійно були конфлікти з її сином стосовно її проживання в АДРЕСА_2 та посадки овочів на земельній ділянці біля вищевказаного будинку. Так, 10.04.2024 р. о 07-00 год. до неї зайшов її син ОСОБА_4 та сказав, що їй потрібно з`їжджати з цього будинку, або він їй допоможе це зробити. Після чого він кудись поїхав, а коли повернувся викликав поліцію;

- письмові пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що з березня 2022 р. вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , неповнолітнім сином та дідусем ОСОБА_5 , за яким вони доглядають. У її чоловіка є матір ОСОБА_3 , яка мешкає в м.Курахове Донецької області. Остання приїжджає до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є її чоловік. Коли ОСОБА_3 приїжджає за вищевказаною адресою вона вчиняє психологічне насильство відносно неї, а саме постійно виражається в її сторону нецензурною лайкою, ображає і принижує її. Час від часу збирає її речі і виносить з будинку та кидає на землю. Також вчиняє психологічне насильство відносно дідуся ОСОБА_5 , 1939 р.н. за яким вони разом з чоловіком доглядають з 2012 р., постійно принижує дідуся, зачиняє у будинку та він не може вийди.

- письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , в яких останній пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм онуком ОСОБА_4 , його дружиною ОСОБА_1 та їх сином. В нього є донька ОСОБА_3 , яка не мешкає з ними, а мешкає в м.Курахове, оскільки вчиняє конфлікти. 08.04.2024 р. до них приїхала його донька ОСОБА_3 та почала вчиняти сварки та наводити свої порядки. 10.04.2024 р. вона знов вчинили сварку за його будинок, який він переоформив на онука ОСОБА_4 , після чого його онук викликав поліцію.

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , в яких останній пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 , неповнолітнім сином та дідусем ОСОБА_5 . Також в нього є матір ОСОБА_3 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , яка приїжджає до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власницею якого вона не є та не прописана в ньому. 09.04.2024 р. його мати приїхала за вищевказаною адресою та почала вчиняти психологічне насильство відносно дідуся ОСОБА_5 , а саме виражалася в його сторону нецензурною лайкою та зачинила його у будинку. Також вчиняла психологічне насильство відносно його дружини ОСОБА_1 , а саме виражалась в її сторону нецензурними словами, постійно ображає її словесно, виганяє з будинку, який не є її власністю.

В судове засідання ОСОБА_1 , якій було повідомлено про день та час розгляду справи, що підтверджується її підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, не з`явилась без поважних причин, про причини свого неприбуття не повідомила. Крім того, ОСОБА_1 також повідомлялася про день та час розгляду справи шляхом направлення їй телефонограми та смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколі, які нею були отримані. Враховуючи те, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явилася до суду, будь-яких заяв від неї не надходило, доказів поважності причини неявки в судове засідання суду не надала, суд вважає причини її неявки не поважними та з урахуванням викладеного, вважає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП розглянути справу у відсутності правопорушника.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за чинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під психічним насильством розуміють словесні образи, погрози вбивством, погрози завдання каліцтва, травм, побиття, переслідування, залякування, приниження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 10.04.2024 року о 07-00 год. ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство у відношенні своєї свекрові ОСОБА_3 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, виказуванні погроз, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Із матеріалів даної справи не вбачається ніякого умисного вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру відносно ОСОБА_3 , внаслідок яких би могла бути чи була завдана шкода її фізичному або психічному здоров`ю. У протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , відсутні докази висловлювання словесних образ та погроз на адресу потерпілої та завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 . Доказів дій правопорушника, які б свідчили про те, що вони доводять потерпілу до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе, матеріали справи також не містять.

Крім того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, оспорює обставини, викладені у протоколі. Більш того, згідно пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачаються неправомірні дії саме з боку ОСОБА_3 . Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суду не надано.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд вважає не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення. Тобто судом встановлені обставини, що виключають провадження по справі. На підставі викладеного, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.245, 280, 256, 247 п.1, 284 п.3, 173-2 ч.1 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина