ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3672/23 Головуючий суддя І інстанції Курганникова О. А.
Провадження № 33/818/88/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Швеця С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Швеця С.В.. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 19 червня 2023 року о 01:30, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» державний номер НОМЕР_1 по пр-ту Петра Григоренка 10/14 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився під відеофіксацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Швець С.В. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на доступ до судочинства та не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про те, що він не може бути суб`єктом ст. 130 КУпАП. Зазначав, що судом першої інстанції не допитувались працівники поліції у якості свідків події. Вказував, що ОСОБА_1 прийшов на заправку для того, щоб придбати воду та продукти харчування, де працівники поліції незаконно склали відносно нього протокол.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Швеця С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на фактичні відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; рапорті працівника поліції; акті огляду на стан сп`яніння; направленні водія на огляд; відеозаписі з бодікамер працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3), 19.06.2023 року об 01:30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я відмовився.

В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 6).

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та повідомили йому про це, а також запропонували підписати цей протокол та отримати його копію. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від отримання його копії.

Такі відомості відеозапису поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього саме 19.06.2023 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з вимогою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 9), 19.06.2023 року близько 01:25 год. екіпаж 4201 перебував за адресою: просп. Петра Григоренка 10/14 на АЗС «ОККО» та став свідком того, як під`їхав автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , як в подальшому з`ясувалось під керуванням ОСОБА_1 який самостійно звернувся до екіпажу патрульної поліції. Під час спілкування з вищевказаним водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, також на АЗС «ОККО» є камери відеоспостереження, які фіксували рух вищевказаного транспортного засобу. Подія відбулася під час комендантської години, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, на що останній відмовився. Свідки не залучались, велась відеофіксація. На даного громадянина було складено протокол за ч.1 т. 130 КУпАП, направлення, акт огляду, тимчасове посвідчення водія не видавалось, водія відсторонено від права керування, авто залишене на місці зупинки без порушень ПДР України, посвідчення водія не вилучалось.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 та його захисника на дії працівників поліції щодо складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у цьому рапорті відповідають дійсності, оскільки узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому заслуговують на увагу.

Відповідно до відомостей ату огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 7), вбачається, що працівник поліції, який складав протокол, у цьому акті зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що узгоджується з відомостями, які зафіксовані у протоколі.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 6) вбачається, що у нічний час на територію заправки «ОККО» заїхав автомобіль білого кольору та припаркувався. З водійського місця цього автомобіля вийшов саме ОСОБА_2 та підійшов до працівників поліції, запропонувавши останнім щось у пакеті. Працівники поліції відмовились від цього та виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. У цей же час ОСОБА_1 повернувся до автомобіля, який він припаркував за декілька метрів від екіпажу патрульної поліції, поклав пакет білого кольору в салон автомобіля, зачинив автомобіль та пішов до заправки.

Враховуючи такі відомості відеозапису з бодікамери працівника поліції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія та заїхав на цьому автомобілі на території заправочної станції «ОККО», а тому такі твердження апелянта не відповідають дійсності та розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та після цього запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру ДРАГЕР або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовився від будь-якого запропонованого огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також з відеозапису вбачається, що працівники полції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, на що останній повідомив, що йому його права зрозумілі. Також вбачається, зо ОСОБА_1 працівники поліції пропонували надати письмові пояснення та отримати копію протоколу, однак останній від підпису протоколу, від отримання його копії, від надання будь-яких пояснень відмовився.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 5), ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, що він підтвердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та пояснював, що знає ПДР України.

Об`єктивно вбачається, що отриманню посвідчення водія передувало складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж/до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не вживав алкогольних напоїв є необґрунтованим, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення йому ставиться у провину не перебування у стані алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вочевидь свідчить про необґрунтованість таких тверджень.

Поряд з цим належить врахувати, що ані ОСОБА_1 ані його захисник не звертались до суду апеляційної інстанції з будь-якими клопотаннями, в тому числі, про допит працівників поліції у якості свідків.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції викликав ОСОБА_1 в судове засідання шляхом направлення останньому судової повістки, однак ОСОБА_1 не з`явився до поштового відділення для отримання поштового відправлення.

Поряд з цим, захисник Швець С.В. уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 12 липня 2023 року, тобто за три місяці до дати розгляду справи по суті.

Як слушно зазначив суд першої інстанції, відповідно до Рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі №Пономарьов проти України» наголошується, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився розглядом цієї справи в суді першої інстанції. Також належить врахувати, що працівники поліції під час складення протоколу роз`яснили ОСОБА_1 про те, що протокол для розгляду буде направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

До того ж, захисник Швець С.В. об`єктивно знав, що стосовно ОСОБА_1 розглядається справа в Комінтернівському районному суді м. Харкова, оскільки 01.08.2023 року він ознайомився з матеріалами цієї справи, а враховуючи, що між ними укладено договір про надання правової допомоги, повинен був повідомити ОСОБА_1 про те, що стосовно нього розглядається справа в суді та цікавитись про дату її розгляду.

Враховуючи наведене, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без ОСОБА_1 , чим порушив його права, - є необґрунтованими та такими, що спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Швеця С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков