Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мамченка І.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мамченка І.О. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 30.11.2023 в період часу з 17.10 год. до 18.50 год. в сквері біля ліцею №26, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: морально тиснув на дитину, обмежував у спілкуванні із друзями, змушував проти її волі йти з ним, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю дитини. При цьому, правопорушення вчинено повторно, протягом року.

В поданій апеляційній захисник Мамченко В.В. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що в діях ОСОБА_1 відсутнє домашнє насильство відносно своєї малолітньої доньки. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням строків, визначених ч.2 ст.254 КУпАП. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №287539 від 07.12.2023 (а.с.1), заявою ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення від 30.11.2023 (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.4), письмовими поясненнями малолітньої потерпілої ОСОБА_5 (а.с.6), письмовими поясненнями малолітнього свідка ОСОБА_6 (а.с.8).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , яка є мамою малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 30 листопада 2023 року з 17 години 10 хвилин до 18 години 50 хвилин, ОСОБА_1 вчиняв тиск на дочку ОСОБА_7 , не давав їй проводити час з друзями, здійснював допит, вимагав йти до нього додому доньку. Крім того, донька її повідомила, що ОСОБА_1 її нервує, соромить перед друзями та дивно себе поводить (а.с.3).

Згідно письмових пояснень матері малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 30 листопада 2023 року, які фактично є аналогічними її заяві, під час перебування в дворі будинку, донька кричала на ОСОБА_1 «Йди звідси, я тебе ненавиджу» (а.с.4).

Заява та пояснення ОСОБА_4 об`єктивно підтверджуються і письмовими поясненнями малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , яка зазначила, що 30 листопада 2023 року перебувала у навчальному закладі №26, близько 10 години 10 хвилин вона перебувала з друзями у сквері біля школи, після чого до неї підійшов її батько ОСОБА_1 та почав заважати гратися та спілкуватися з друзями, я не хотіла з ним спілкуватися. Також зазначила, що ОСОБА_1 завжди тисне на неї, заставляє спілкуватися з ним, того разу змушував йти до місця його проживання, на що потерпіла попросила його щоб він неї не трогав, оскільки вона не хоче з ним спілкуватися та проводити час (а.с.6).

Вказані пояснення потерпілої підтверджуються відеозаписом, який зроблено в день вказаної події (а.с.18).

З пояснень малолітнього ОСОБА_6 вбачається, що він є однокласником ОСОБА_3 та 30.11.2023 року вони гуляли з нею в сквері біля школи. До неї підійшов її батько і почав їй заважати, тиснув на неї, вимагав, щоб вона йшла з ним до нього додому. Анюта почала нервуватися, переживати і вимагала, щоб він йшов від неї і ніколи не чіпав (а.с.8).

Допитана судом першої інстанції в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_8 суду пояснила, що малолітня дитина боїться свого батька ОСОБА_1 , не бажає з ним спілкуватися. Із заяви матері дитини відомо, що 30.11.2023 року ОСОБА_1 заважав дитині гратися, тиснув на неї в присутності дітей, тягав за рюкзак, внаслідок чого дитина розплакалася. Внаслідок таких протиправних дій, дитина почала відвідувати психолога.Таким чином, ОСОБА_9 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка - ОСОБА_10 психологічного характеру, яке виразилось в ображенні нецензурною лайкою.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з порушення строків, визначених ч.2 ст.254 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.254 КУпАП регламентовано, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення 30 листопада 2023 року.

Також матеріалами справи встановлено, що після отримання письмової заяви мами малолітньої потерпілої ОСОБА_4 про вчинене адміністративне правопорушення, яка була розписана 01.12.2023 (а.с.3), працівники поліції після з`ясування всіх обставин, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме після відібрання пояснень в ОСОБА_4 , в малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 07.12.2023, виявивши 07 грудня 2023 року особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, в цей же день склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Тому, в даному конкретному випадку, апеляційний суд не вбачає порушень вимог ч.2 ст.254 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ..

Доводи ОСОБА_1 про те, що пояснення його колишньої дружини та доньки ОСОБА_11 є необгрунтованими, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки такі доводи суперечать матеріалам справи, а саме психолого-педагогічній характеристиці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.03.2023.

З даної характеристики убачається, що в лютому 2023 року ОСОБА_3 часто запізнювалась, бо зустрічалась з татом ОСОБА_1 після чого ОСОБА_12 приходила до класу дуже знервована, напружена, зі скаргами на погане самопочуття, саме тому неодноразово зверталась у медичний кабінет (15.02.2023, 16.02.2023, 23.02.2023, 01.03.2023).

ОСОБА_13 повідомила, що дівчинка розповідала: тато переконує її в тому, що школу відвідувати не обов`язково і завдання можна не виконувати. ОСОБА_12 не хоче зустрічатись з татом і всіляко уникає з ним контакту.

Емоційний стан ОСОБА_11 має ситуативний характер. Настрій переважно життєрадісний і бадьорий, але після зустрічей з татом дівчинка стає напруженою, з`являється тривога, вона намагається якнайшвидше уникнути спілкування з батьком та втекти в клас. За результатами діагностичних даних дівчинка проявляє до батька негативні емоції страх, злість, образу. За слів ОСОБА_11 , вона не бажає спілкуватись з татом. Зустрічі між батьками дівчинки сприймаються дуже болісно і носять негативний характер (а.с.13).

Враховуючи вищенаведене, твердження апеляційної скарги сторони захисту жодним чином не спростовують сукупність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, які містяться у матеріалах справи.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Мамченка І.О. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов