САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/575/24
Провадження №3/726/361/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, працюючої на МТК «Калинівський ринок», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - за ч. 3 ст. 156 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно з даними наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 353023 від 01 березня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , 01.03.2024 о13:00, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: вул. Калинівська, 13 А м. Чернівці, на території МТК «Калинівський ринок», здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами з лотка, а саме: тютюном, чим порушила п. 10 ч.1 ст. 15 -3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу тютюнових виробів», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

У судовому засіданні по справі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомила суду, що дійсно щодо неї працівниками поліції було складено протокол за ч.3 ст. 156 КУпАП, однак просила закрити провадження у справі та врахувати, що виховує двох дітей одна.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу такого висновку.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 156 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Слід зауважити, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, що в даному випадку становить виклад «обвинувачення» особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому самостійно позбавлений можливості встановлювати склад адміністративного правопорушення та обставини його вчинення. Також КУпАП не передбачено можливість перекваліфікації дій правопорушника судом.

У наданому на розгляд суду протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами з лотка, а саме: тютюном, чим порушила п. 10 ч.1 ст. 15 -3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу тютюнових виробів».

Проте, положення ч.1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (у редакції на час вчинення правопорушенн), що передбачає обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, - не містять п. 10, як і положення ч.2 цієї ж статті.

Більше того, ч. 1 ст. 15-3 цього Закону передбачає заборону продажу особами, які не досягли 18 років та особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ч.2 ст. 15-3 вищезазначеного Закону, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: 1) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я (крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв); 2) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 3) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 4) з торгових автоматів; 5) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 6) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 7) з рук, лотків; 8) у одиничних пачках, що містять менше 20 сигарет; 9) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тобто лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) - встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.

Суд наголошує, що не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується висновками, що містяться у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лучанінова проти України».

Також слід наголосити, що на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, окрім протоколу (а.с.1) долучено лише постанову про здачу речових доказів в камеру схову, квитанцію щодо цих доказів та фото із пакетом і зафіксованою вагою.

Разом із тим, жодних доказів на підтвердження факту здійсненої торгівлі ОСОБА_1 не долучено.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення, постанова та квитанція про здачу речових доказів, не є достатніми доказами, котрі дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, доходжу висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останньої у розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Перекладання такого обов`язку на суд є неприпустимим.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Європейський суд з прав людини у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності поза розумним сумнівом. Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та встановлені по справі обставини, оскільки всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1, ч. 7 ст.283 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Оскільки доказів щодо законності походження тютюну матеріали справи не містять, вважаю, що добровільно виданий тютюн, який визнаний речовим доказом слід знищити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст. ст. 23, 32, 35, 156, 245, 251, 252, 273, 280, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.156 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Речові докази, а саме тютюн вагою 1,262 кг, що згідно з квитанцією № 230 знаходиться у камері схову Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев