Справа № 567/1639/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.122-2, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, -

встановив :

22.08.2023 р. о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в с.Бродівське по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, не зупинився. Здійснювалося переслідування на службовому автомобілі, після чого скутер було зупинено.

Крім того, ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП при наступних обставинах - 22.08.2023 р. о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в с.Бродівське по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 08.02.2019 року у виконавчому провадженні №36180912.

Окрім того, 22.08.2023 р. о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в с.Бродівське по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» №ARBH - 0619, що підтверджується тестом № 3636 від 22.08.2023 р., результат огляду становить 2,06 проміле.

ОСОБА_1 в судові засідання 28.09.2023, 26.10.2023, 05.12.2023, 22.12.2023 та 24.01.2024 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся, зокрема, шляхом направлення судових повісток за місцем проживання та шляхом розміщення оголошень про виклик до суду, розміщених на сайті «Судова влада України». Письмових пояснень з викладом своїх заперечень щодо суті правопорушень, вчинення яких ставиться ОСОБА_1 у провину, від нього до суду не надходило. Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП не є обов`язковою, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122-2, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, про час та місце розгляду справи повідомлявся. ОСОБА_1 мав достатньо часу для пошуку захисника для представництва своїх інтересів у суді, проте таким правом не скористався, як і не скористався правом викласти свої доводи або письмові заперечення та надати свої докази на спростування обставин правопорушення, вчинення яких йому ставиться у провину, заходів для особистої явки або явки обраного ним захисника з метою участі у судовому засіданні не вживав.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Беручи до уваги завдання КУпАП та з урахуванням невідворотності покарання за винні дії, доведені у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання, що за відсутності в матеріалах справи будь-яких доводів ОСОБА_1 на заперечення обставин, викладених у складених відносно нього протоколах, та з урахуванням необов`язкової його участі при розгляді даної справи, суд не вбачає порушення його прав у разі розгляду справи у його відсутності. Разом з тим суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися послугами захисника для представництва у суді своїх інтересів, проте таким правом не скористався. Реалізація ОСОБА_1 свого права надати суду письмові пояснення із запереченнями по суті правопорушень є одним із способів реалізації свого права на захист, водночас про наявність будь-яких перешкод, які заважали йому реалізувати таке право впродовж усього часу після складання протоколів та до розгляду справи по суті, ОСОБА_1 суду не повідомив.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за наведених вище обставин, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Епізод щодо невиконання вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу

Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Якщо на такому транспортному засобі увімкнені проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Згідно п.8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Диспозицією ч.1 ст.122-2 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 120672 від 22.08.2023 р. вбачається, що ОСОБА_1 керував скутером та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно з допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, та наведені у протоколі обставини об`єктивно підтверджуються дослідженим судом відеозаписом зі службового реєстратора поліцейських.

З огляду на встановлені вище обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та з урахуванням встановленого ПДР України обов`язку водія зупинитися у разі наближення транспортного засобу з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, який ОСОБА_1 виконано не було, а відтак суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_1 та про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Епізод щодо повторного керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Згідно з п.2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що згідно постанови головного державного виконавця Острозького РВ ДВС ГТУ юстиції у Рівненській області Вербицького М.П. від 08.02.2019 року (виконавче провадження № 36180912) відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1713/1683/12 від 23.01.2013 року.

Доказів погашення заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.08.2023 року (день вчинення правопорушення), як підставу для скасування встановленого тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, ОСОБА_1 суду не надав і такі докази відсутні в матеріалах справи.

З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 двічі - 04.10.2022 року та 15.01.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що об`єктивно підтверджується постановами про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №300739 від 04.10.2022 року та серії БАД №725082 від 15.01.2023 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 120673 від 22.08.2023р. вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 08.02.2019 року у виконавчому провадженні №36180912.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу та з позбавленням права керування транспортними засобами, що об`ктивно підтверджується постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 29.04.2022 року у справі № 557/289/22 та постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 04.11.2022 року у справі №570/3857/22.

Судом встановлено, що станом на 22.08.2023 року (день вчинення правопорушення) ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, окрім того відносно нього було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а відтак він не мав права керувати транспортними засобами, проте вказані обмеження ОСОБА_1 проігнорував.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_1 та про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2 та ч.5 ст.126 КУпАП, вчинення яких ставиться у провину ОСОБА_1 , мали місце 22.08.2023 р., що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 120672 від 22.08.2023р. та серії ААД №120673 від 22.08.2023 р.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що на момент розгляду справи закінчився 3-місячний строк, встановлений ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122-2 та ч.5 ст.126 КУпАП, а відтак існують підстави, передбачені п.7 ч.1 ст.247 КУпАП для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вищевказаними епізодами.

Епізод щодо повторного керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія до медичного закладу, ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови.

Тобто працівник поліції вказав підстави у зв`язку з якими він вважає, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та останній погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» прилад № ARВН-0619.

З дослідженого судом відеозапису зі службового реєстратора поліцейського встановлено, що після переслідування та зупинки транспортного засобу, керованого ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що водію було повідомлено та запропоновано пройти освідчення на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки скутера. В подальшому водію було надано для огляду цілісність упаковки трубки до алкотестера, роз`яснено порядок застосування приладу, після продування алкотестера показ приладу становив 2,06 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився. Останньому було запропоновано пройти повторний огляд у медичному закладі, на що він відмовився. В подальшому водію були роз`яснені права та складені відповідні процесуальні документи.

З роздруківки тестування на алкоголь № 3636 від 22.08.2023 р. встановлено, що при проведенні освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння результат тесту становить 2,06 проміле. ОСОБА_1 погодився з достовірністю вказаного результату, про що свідчить його підпис у вищевказаній роздруківці та в акті огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №120671 від 22.08.2023р., ОСОБА_1 22.08.2023 р. о 20 год. 40 хв. в с.Бродівське по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» №ARBH - 0619, що підтверджується тестом № 3636 від 22.08.2023 р., результат огляду становить 2,06 проміле, та вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не навів будь-яких заперечень чи доводів, які б спростовували обставини, викладені у складеному відносно нього протоколі.

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що поліцейські, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не навів суду будь-яких обґрунтованих доводів та не надав суду жодних доказів, які б спростовували обставини, встановлені поліцейськими та зафіксовані у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які було досліджено судом.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за якими водієві забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а тому в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та беручи до уваги, що з досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за аналогічні порушення, та згідно бази даних останній отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 29.03.2011 року, що підтверджується довідкою відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 25.08.2023 р. Водночас судом встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік та вищезазначене посвідчення водія було у нього вилучено та направлено до ТСЦ м.Рівне 13.12.2022 року.

При вирішенні питання щодо можливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд звертає увагу на наступне.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченій ст.23 КУпАП. Особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та може бути спричинена відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність порушення ПДР в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення (постанова ККС ВС від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).

Застосовуючи вид адміністративного стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП суд враховує особу порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, допущене ним правопорушення є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 за віком та станом здоров`я є працездатним, систематично притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних правопорушень, проте позитивних висновків не зробив та продовжує вчиняти правопорушення, що вказує на відсутність бажання виправитись,а тому беручи до уваги, що санкція ч.2 ст.130 КУпАП є альтернативною, суд вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягненння у виді шрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буденеобхідним і достатнім для його виховання та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З матеріалів справи встановлено, що скутер марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, яким керував ОСОБА_1 , йому не належить та на його ім`я не зареєстрований, а відтак суд не вбачає підстав для застосування додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, 40-1, ч.1 ст.122-2, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.ст.221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2, ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 29.01.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.