3/441/433/2024 441/943/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 суддя Городоцького районного суду Львівської області Яворська Н.І., вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли з ВнП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, 01.04.2024 о 00.00 год. на вул. Перемишльська, 15 у м. Городок Львівської області та 01.04.2023 о 04 год. 50 хв., по вул. Львівська, 570 у м. Городок Львівської області, в порушення вимог п. 2.1.а, 2.9а ПДР України, керував автомобілем «HYUNDAI» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило.

У своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони по справі в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та про скерування їх на розгляд в Городоцький районний суд Львівської області, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, проте не вживав заходів для явки до суду, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Знання правил дорожнього руху є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 752702 від 01.04.2024, серії ААД № 665607 від 01.04.2024, серії ААД № 752717 від 01.04.2024 та серії ААД № 752718 від 01.04.2024, тестуваннями на стан алкогольного сп`яніння від 01.04.2024, відеозаписами події 01.04.2024, іншими матеріалами справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно вимог ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.36, 40-1, ч.3 ст.130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40 800 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Яворська Н.І.