Провадження № 33/801/186/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і її захисника адвоката Вдовцової Л. К.; потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Зубаня О. В.

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вдовцової Лідії Костянтинівни

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу серії ВАВ № 428881 від 21 листопада 2023 року 08 листопада 2023 року о 10:00 год по вул. М. Малишенка, 23 в м. Вінниці ОСОБА_1 , перебуваючи у дворі загального користування, в громадському місці, голосно висловлювалась нецензурними словами до ОСОБА_3 , на зауваження останньої не реагувала чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Вдовцова Л. К. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відеозапис на який посилається суд першої інстанції є неналежним, ненадійним та недопустимим доказом, так як не зрозуміло джерело його походження, і на підставі якої законодавчої норми він був досліджений в суді. В протоколі про адміністративне правопорушення він не був зафіксований як доказ, і не був поліцією долучений при складанні протоколу. Вважає, що розмова була приватною, а тому не пов`язана з явною неповагою до оточуючих громадян, оскільки подія сталася не у громадському місці, а у їх дворі, біля їх будинків.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знаходять підтвердження, а тому висновок суду першої інстанції є помилковим.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і її захисник адвокат Вдовцова Л. К. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовільнити.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Зубань О. О. проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просять залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

При ухваленні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428881 від 21 листопада 2023 року, показаннями заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, а також дослідженим судом відеозаписом.

Висновки суду першої інстанції є хибними та такими, що не відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними і допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Працівниками поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, та на яких згідно закону покладається обов`язок збирання доказів, не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428881 від 21 листопада 2023 року (а. с. 1), до матеріалів справи працівниками поліції додано лише: два протоколи про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію і письмові пояснення заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 2-7).

Компакт диск з відеозаписами наданий до суду першої інстанції ОСОБА_4 не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог статті 251 КУпАП, на підтвердження обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки містить короткі, не пов`язані між собою відеофрагменти, створені у різні періоди часу.

Поряд з тим, відеозапис досліджується у сукупності з іншими матеріалами справи з метою надати їм повну та всебічну оцінку. З наданих відеофрагментів вбачається, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена територія не може вважатись громадським місцем у розумінні ст. 173 КУпАП, оскільки перебуває у доступі обмеженого кола осіб, виключно мешканців будинку АДРЕСА_2 , а територія будинку є обнесеною парканом.

Крім того, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідчить про особисті неприязні відносинами між ними, не супроводжувався порушенням громадського порядку і спокою інших громадян. Уданому випадку відбулась побутова суперечка між сусідами, що не охоплюється складом ст. 173 КУпАП.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги підтверджені матеріалами справи, а суд першої інстанції не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи у зв`язку з чим дійшов хибного висновку.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зважаючи на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, на підставі досліджених в суді апеляційної інстанції доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вдовцової Лідії Костянтинівни, задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська