Березівський районний суд Одеської області
26.01.2024
Справа № 494/2385/23
Провадження № 3/494/7/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2024 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яке надійшло від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася протягом року, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі змінами та доповненнями (далі КупАП)

В С Т А Н О В И В:

19.12.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Римар І.А.

Як вбачається з матеріалів, 24.11.2023 року поліцейським Управляння патрульної поліції в Одеській області Кучман Р.М. складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА 080222 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП, в якому зазначено, що 24.11.2023 року в 09:00 год. в Одеській області м. Березівка по вул. Пристанційна, 7а, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував т/з НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення 1 пасажира в режимі таксі, без отримання ліцензії на право проведення даного виду господарської діяльності та без державної реєстрації, отримав кошти в сумі 60 гривень (від залізничного вокзалу, вул. Пристанійна до вул. М.Грушевського, чим порушив п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У судове засідання 26.01.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, однак 26.01.2023 року від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вказав, що повністю підтримує письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.01.2024 року. Просив закрити провадження по справі.

Одночасно, 26.01.2024 року ОСОБА_1 на адресу суду надав письмові пояснення, зазначив, що поліцейський підрозділу патрульної поліції не відноситься до категорії осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП, також матеріали справи не містять даних на підтвердження систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності щодо надання послуг в режимі таксі. Також вказав, що не являється суб`єктом господарської діяльності, а у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ним перевезення пасажирів на постійній основі. Отже, ОСОБА_1 вважає, що матеріали справи не містять прямих, безспірних та достатніх доказів, про вчинення ним правопорушення за ч.1 ст. 2164 КУпАП.

Постановою суду від 15.01.2024 року у судове засідання на 26.01.2024 року викликаний поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області Кучман Р.М., який складав вказаний адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 та витребувано матеріали (відеоматеріали), які стали підставою складання протоколу.

24.01.2024 року від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов лист про те, що управлінням надіслано матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Інших документів у розпорядженні Управління відсутні. Також повідомили, що майор поліції ОСОБА_2 30.12.2023 року звільнено зі служби в поліції та виключено зі списків особового складу поліції у зв`язку зі смертю.

Суд вважажє зазначити, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Разом з цим, подальше відкладення розгляду справи, фактично призведе до спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За таких обстави, врахувавши письмові пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини, заяву його представника про розгляд справи без їх участі, лист управління патрульної поліції в Одеській області від 24.01.2024 року, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, та з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 .

Врахувавши письмові пояснення особи, яка притягається до адмінітсративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП встановлено: «ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом».

Статтею 9 КУпАП регламентовано: «адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, яким передбачено правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ч.2 статті 251 КУпАП передбачено: «Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу».

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та супровідного листа від 07.12.2023 року управлінням патрульної поліції в Одеській області надіслано на адресу Березівського районного суду Одеської області лише додаток на 1 арк. (згідно опису, саме протокол про адміністративне правопорушення).

Інші матеріали, які стали підставою для складання вищевказаного протоколу відсутні.

Відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Однак, суду не надано взагалі жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в режимі таксі без відповідної ліцензії.

Поліцейський, який складав вищевказаний матеріал ,станом на день розгляду справи не з`явився - у зв`язку зі смертю (згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 17.01.2024 року ), а тому суд позбавлений можливості його допитати та встановити обставини складання даного адміністративного протоколу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Проте, як встановлено вище, управлінням поліції взагалі не надано жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це обов`язок органу, який складає протокол, і так само як і обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Отже, суду не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст..164, 247,251,276,283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 164 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду .

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30.01.2024 року.

Суддя І.А. Римар