Справа № 304/951/24 Провадження № 3/304/709/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Топала Чимішлійського району Республіки Молдова, мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, громадянки Молдови,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 014673 від 14 квітня 2024 року видно, що того ж дня о 14.25 год ОСОБА_1 була виявлена та затримана на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району на відстані 5 000 м до державного кордону у напрямку 200 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону у пішому порядку з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_3 ; в особистому мобільному телефоні ОСОБА_3 виявлено маршрут руху з околиці населеного пункту Перечин через ділянку відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме околиці населеного пункту Гута Ужгородського району до околиць населеного пункту Петровце Словацької Республіки, чим порушила вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_4 інспектором прикордонної служби 1 категорії ВІПС «Кам`яниця» старшим сержантом ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП як ті самі дії (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади), вчинені групою осіб.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, однак її захисник адвокат Грицюк О.О. беручи участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції пояснював, що ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 їхали у потязі, з якого їх обох зняли якісь особи у формі. Вони відразу не погодилися з такими діями стосовно них та ОСОБА_3 звернувся з цього приводу до поліції, однак їх все рівно затримали, відвезли на прикордонну заставу, де оформили дані матеріали про адміністративне правопорушення. Захисник вважає документи, долучені до протоколу недопустимими доказами, оскільки такі спотворені та штучно створені, а відтак просив закрити справу відносно ОСОБА_4 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши його пояснення, вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 014673 від 14 квітня 2024 року, громадянка Молдови ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме о 14.25 год того ж дня була виявлена та затримана інспектором групи моніторингу обстановки на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району на відстані 5 000 м до державного кордону у напрямку 200 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону у пішому порядку з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, у складі групи осіб спільно із ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи з положень частини 2 статті 204-1 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинене групою осіб.

Так, ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_3 , у складі групи, були затримані інспектором групи моніторингу обстановки на околиці населеного пункту Перечин за намір незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 200 п/зн на відстані 5 000 м до Державного кордону України.

На підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано протокол про адміністративне затримання та протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 14 квітня 2024 року, рапорт інспектора прикордонної служби ОСОБА_6 від 14 квітня 2024 року, письмові пояснення ОСОБА_3 від 14 квітня 2024 року, схему виявлення на ділянці відповідальності громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянку Республіки Молдова ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 14.25 год 14 квітня 2024 року, а також копії протоколів про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання відносно іншого учасника події та копію письмових пояснень ОСОБА_3 , і довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів.

У той же час у судовому засіданні встановлено, що наміру перетинати державний кордон поза встановленим пунктом пропуску ОСОБА_4 не мала, остання разом з чоловіком ОСОБА_3 приїхала до Закарпаття з метою відпочинку, однак після прибуття залізничним транспортом до міста Перечин, вони були затримані працівниками прикордонної служби для з`ясування обставин.

Вказані обставини також викладені у письмових поясненнях як ОСОБА_4 , так і іншого учасника події ОСОБА_3 , який так само зазначав, що приїхав з дружиною відпочити. Обоє зазначали, що з протоколом не згідні та будуть оскаржувати такий у суді.

Суддя також приймає до уваги, що тільки перебування особи на певній відстані біля державного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. У даному випадку ОСОБА_4 була затримана на відстані 5 000 м від лінії державного кордону, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон України.

Посилання ОСОБА_4 у письмових поясненнях та її захисника ОСОБА_7 у судовому засіданні на те, що вона з чоловіком ОСОБА_3 приїхала до Закарпаття на відпочинок, не спростовані наданими інспектором ОСОБА_8 доказами.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_4 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.