Справа 350/488/24
Номер провадження 3/350/187/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (сел. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи :

19.03.2024 у Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області з від відділення поліції № 2 (сел. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області поступили матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №588046, 05.01.2024 о 13 год. в смт.Рожнятів по вул.Вітовського водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2110» н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Рожнятівським районним судом від 02.02.2023 р. на 1 рік.

ІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення:

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п.2.1 а Правил дорожнього руху (далі ПДР).

ІІІ. Щодо пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, причин суд неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Однак, ОСОБА_1 будучи обізнаним про наявність в суді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, в судове засідання не прибув, жодних клопотань про відкладення розгляду справи, як і доказів неможливості прибути в судове засідання не надав.

Враховуючи вищезазначені обставини та вимоги ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, суд висновує, що розгляд справи слід провести у відсутності ОСОБА_1

ІV. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП до матеріалів справи долучено докази, які були досліджені в судовому засіданні:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №588046 від 09.03.2024 (а.с.1), який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому, окрім іншого, зазначено відомості про посадову особу, яка склала такий протокол та особу, відносно якої він складений, суть вчиненого адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 05.01.2024 о 13 год. в смт.Рожнятів по вул.Вітовського водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2110» н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Рожнятівським районним судом від 02.02.2023 р. на 1 рік, чим порушив вимог п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП. З протокол ОСОБА_1 ознайомлений, копію отримав, що засвідчено його підписом.

- постанову про закриття кримінального провадження від 23.02.2024 (а.с.3), відповідно до якої слідчий СВ ВП №2 (смт.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2024 за ч.1 ст.382 КК України постановив закрити вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. У постанові також зазначено, що 05.01.2024 біля 13 год. працівниками СРПП ВП №2 (смт.Рожнятів) в смт. Рожнятів був зупинений автомобіль ВА3-2110 нз. АТ 1302ВС під керуванням ОСОБА_1 при перевірці якого було встановлено, що відповідно до рішення Рожнятівського районного суду від 02.02.2023 він позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік. 06.01.2024 слідчий СВ ВП №2 (смт. Рожнятів) вніс відомості за даним фактом у Єдиний реєстр досудових розслідувань, попередня правова кваліфікація - ч. 1 ст. 382 КК України та прийняв дане кримінальне провадження до свого провадження. Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 повідомив, що він на момент вчинення правопорушення із рішеннями Рожнятівського районного суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, ознайомлений не був. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 із рішеннями Рожнятівського суду ознайомлений не був, у його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

- протокол допиту свідка від 20.02.2024 (а.с.5), відповідно до якого слідчим СВ ВП №2 (смт.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області допито як свідка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав пояснення щодо обставин ознайомлення із рішеннями судів, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 , як особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не надав будь-яких доказів щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

V. Застосовані норми права та оцінка суду:

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Суддя не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №588046 від 09.03.2024 ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що повторність вчинення правопорушення має бути доведена змістом постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Диспозиціями ч.2-4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За своєю юридичною конструкцією диспозиції вищезазначених частин відповідних статей КУпАП є бланкетними, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення їх ознак відсилають до інших нормативних актів, зокрема ПДР.

Як визначено в п 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п.2.1 а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи докази, суд встановив, що уповноваженим органом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП не долученого жодного доказу, зокрема завірених копій постанов суду та органу Національної поліції з відміткою про набрання ними законної сили, якими особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавлено права керування транспортними засобами та який повторно керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким.

Окрім цього, у порушення ч.5 ст.126 КУпАП, уповноваженою особою на складання протоколу у фабулі суті вчиненого правопорушення не зазначено кваліфікуючої ознаки, зокрема повторності вчиненого правопорушення.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону перешкоджає постановленню у справі законного й обґрунтованого судового рішення.

У разі відсутності ознак повторності правопорушник повинен бути притягнутий до відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, яка не є підвідомчою суду, так як згідно із ст. 222 КУпАП, розгляд справ за цією статтею є компетенцією органів Національної поліції.

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Жодних достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП матеріали справи не містять. За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають, положенням ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою статті 126 КУпАП, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

VІ. Вирішення питання судових витрат.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим адміністративне стягнення не накладається, відповідно судовий збір не підлягає стягненню з особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М. Бейко