Єдиний унікальний номер 722/281/24
Номер провадження 3/722/155/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 року на розгляд Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №250969 складеного 31.01.2024 року офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу з м.д.н.п. Сокиряни Головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 зазначено, що 31.01.2024 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_1 , під час затримання прикордонним нарядом «Контрольний пост» за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, на напрямку прикордонного знаку 0069 що на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в адміністративних межах н.п. Грубно Дністровського району Чернівецької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду, а саме: при його виявленні, після поданої прикордонним нарядом команди, жестами та словами «Стій! Прикордонний наряд», вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, проте в ході переслідування був затриманий. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.8,10 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 31.01.2024 року він з своїм товаришем ОСОБА_3 , на вантажному мікроавтобусі в якому він перебував в якості пасажира, повертались з м.Чернівці до місця свого постійного проживання в с.Білоусівка Дністровського району Чернівецької області. Проїжджаючи населений пункт с.Грубно, де з 2022 року розміщено пост прикордонної служби вони були зупинені черговим нарядом, який попросив їх пред`явити їм їхні документи та надати для огляду мікроавтобус. Їхню вимогу про надання документів він і його товариш ОСОБА_4 виконали відразу ж, без будь-яких нарікань. Після цього ОСОБА_3 також відкрив задні двері в вантажний відсік, який був заповнений пустими картонними коробками з-під яблук. Прикордонники вимагали, щоб він вигрузив всі ящики з вантажного відділення, на що він спочатку не погодився, оскільки не вбачав необхідності розгружати бус заповнений повністю пустими коробками, однак пізніше ОСОБА_4 разом із ним все ж таки під тиском розвантажили багажний відсік. Побачивши, що вони нічого забороненого не перевозять, старший наряду повідомив, що оскільки вони підозріло виглядають їх треба доставити в прикордонну службу.Вже перебуваючи у відділенні прикордонники складати якісь документи та повідомили, що він ніби порушив прикордонний режим та чинив злісну непокору працівникам прикордонної служби. На що вони неодноразово повідомляли, що являється жителями с.Білоусівка, яка входить в прикордонний район та згідно закону можуть проживати на території цього району безстроково. Однак, незважаючи на надані ними пояснення, в подальшому відносно нього та його товариша ОСОБА_3 склали протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.202 і за ч.1 ст. 185-10 КУпАП. Зазначає, що адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП не вчиняв, документи для перевірки надав на першу вимогу та не намагався втекти від прикордонного наряду. Враховуючи наведене просив закрити справу відносно нього.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному, розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено уст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у Постанові №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пункт 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно п.10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, складено протокол серії ЗхРУ №250969, згідно якого 31січня 2024 року, близько 20 год. 45 хв., під час затримання прикордонним нарядом Контрольний пост» за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, на напрямку прикордонного знаку 0069 що на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в адміністративних межах н.п. Грубно Дністровського району Чернівецької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду, а саме: при його виявленні, після поданої прикордонним нарядом команди, жестами та словами «Стій! Прикордонний наряд», вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, проте в ході переслідування був затриманий. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Інші наявні в матеріалах справи письмові докази, зокрема протокол про адміністративне затримання від 31.01.2024 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 31.01.2024 року та письмові пояснення старшого прикордонного наряду ОСОБА_2 від 31.01.2024 року не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містять у собі відомостей на підтвердження наявності в його діях умислу на невиконання законного розпорядження працівника Державної прикордонної служби України.

З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору вимозі прикордонника.

Разом з цим, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, останній не відмовлявся та одразу на вимогу прикордонного наряду пред`явив ІD-карту, яка посвідчує його особу, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 31.03.2021 року, орган що видав 7321 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка додана до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначав, що не намагався втекти від прикордонного наряду, оскільки повідомляв їх про те, що він проживає недалеко від місця де їх було затримано в с.Білоусівка Дністровського району Чернівецької області, що також розташоване в прикордонному районі.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає, що в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні належні та допустимі докази, що у своїй сукупності доводять наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, зокрема: факту злісної непокори законному розпорядженню військовослужбовця Державної прикордонної служби України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винності ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

При ухваленні судового рішення суддею враховано практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та керується стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом».

Тому, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП щодо ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя О.М.Ратушенко