Справа № 156/288/24
Провадження № 3/156/227/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є українцем за національністю, громадянином України, обіймає посаду стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 6 роти охорони 5 батальйону охорони, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП)

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно з даними матеріалів про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2024 ОСОБА_1 , 06.03.2024 знаходячись в пункті постійної дислокації свого підрозділу в особливий період перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушена мовна здатність з порушенням артикуляції) чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в протоколі. Крім того, він подав до суду заяву в якій просив відстрочити виконання постанови на п`ять місяців.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП полягає у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.172-20 КУпАП є вчинення правопорушення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення або в умовах особливого періоду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан. На теперішній час воєнний стан не скасовано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується: даними протоколу №160 від 07.03.2024 про адміністративне правопорушення, складеного командиром 2 взводу охорони 3 роти охорони 5 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , консультаційним висновком спеціаліста №22 від 06.03.2024, згідно з яким ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ; письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; рапортом заступника командира роти з МПЗ 5 роти охорони 5 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 від 07.03.2024; рапортом начальника медичного пункту батальйону розмінування в/ч НОМЕР_1 від 07.03.2024; іншими документами долученими до матеріалів справи

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність є щире каяття. Обставин, які б обтяжували відповідальність суддею не встановлено.

Суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан порушника, ступінь його вини, а також те, що вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, тому суддя вважає за необхідне накласти стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті за якою притягується особа, в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в грошовому вираженні становить 17 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.304 КУпАП України питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з ч.2 ст.301 КУпАП України відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, котрі ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , оскільки особа проходить військову службу в ЗСУ під час воєнного стану в Україні, суддя приходить до висновку, що матеріальне становище правопорушника є складним, на даний час він не має змоги сплатити призначений штраф в розмірі 17000,00 гривень, а тому його заява підлягає до задоволення. Особі слід відстрочити виконання постанови суду на 5 (п`ять) місяців.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 8 липня 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, скоїв правопорушення під час виконання службових обов`язків, суддя вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись частиною 3 статті 172-20, статтями 33, 34, 35, 40-1, 245, 250-252, 283-285, КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Реквізити для сплати штрафу (отримувач коштів: ГУК у Волинські області/с Павлівка/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0003466)

Відстрочити виконання постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на 5 (п`ять) місяців, тобто до 11 серпня 2024 включно.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.

Після сплину строку, на який відстрочено виконання постанови, у разі несплати штрафу особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Строк пред`явлення постанови для виконання (в разі недотримання ОСОБА_1 встановленої відстрочи сплати штрафу) 3 (три) місяці згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя А. Є. Бєлоусов