ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1316/24

провадження у справі 3/0285/1333/24

06 березня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Г., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли зі Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ПП Деймос на посаді водія, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2024 року о 10-44 год. ОСОБА_1 на автотрасі Київ-Чоп 236 км поблизу с. Анета Звягельського району керував автомобілем Mersedes, р.н. НОМЕР_2 , що використовується для пасажирських перевезень, будучи обмежений у праві керування транспортними засобами згідно постанови Дубенського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального УМЮ (м. Львів) ВП № 53185813 від 15.06.2020 року, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 ЗУ Про дорожній руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку зі складним матеріальним становищем. Наразі працює водієм та виплачує аліменти на утримання дітей та частково погашає заборгованість по виплатам. Долучив постанову ДВС від 05.03.2024 року про скасування щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами. Просив не позбавляти права керування, оскільки робота водієм є єдиною можливістю заробітку для нього та його дітей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши адміністративний матеріал, суддею встановлено наступне.

Положеннями ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно вимог ч. 10 ст. 15 ЗУ Про дорожній руху забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Винність дій ОСОБА_1 , крім визнання вини в судовому засіданні, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 423417 від 20.02.2024 року, постановою Дубенського МРВ ДВС Західного міжрегіонального УМЮ (м. Львів) ВП № 53185813 від 15.06.2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення аналізую наступні норми права.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте положеннями ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України встановлено право суду на призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме: за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 3 ст. 123 КУпАП визначено безальтернативне покарання у виді позбавлення права керування.

Аналізуючи всі обставини в сукупності, особу ОСОБА_1 , його відношення до вчиненого, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, вважаю, що накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить особу основного законного джерела доходів (засобів для існування), буде надмірним і явно несправедливо тяжким та вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню.

Відтак при виборі покарання суд застосовує аналогію закону та керуючись нормами ч. 1 ст. 69 КК України враховує обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 : щире каяття, вчинення активних дій, направлених на погашення аліментних зобов`язань та на скасування тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами, вважає доцільним перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП та визначити покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ч. 3 ст. 123, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 69 КК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Г. Сташків