ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/101/24 Справа № 703/4667/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/4667/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 о 09 год. 20 хв. 22.09.2023 по вул. Мазура в м. Сміла керував транспортним засобом «Сеат», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, вважаючи її незаконною, необгрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.01.2024 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адмінправопорушення.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що під час керування транспортним засобом «Сеат», д.н.з. НОМЕР_1 , він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, автомобілем керував після робочої зміни помічника машиніста, тому мав стомлений вигляд та працівнику поліції могло здатись, що він перебуває під дією наркотичних речовин. Він відмовився поїхати з поліцейськими до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так як почув розмову працівника поліції і зрозумів, що вся процедура огляду для нього виглядатиме не прозоро, вирішиться не на його користь і не об`єктивно. Він вирішив поїхати до медичного закладу самостійно та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого був негативний, і він надав до суду першої інстанції документи, що підтверджують вказаний висновок.

Зазначив, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, а зобов`язали доставити автомобіль до відділку поліції, де залишили на штрафному майданчику. Звертає увагу, що працівники поліції не запропонували йому на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», як альтернативний спосіб такого огляду.

Вказав, що пояснення працівники поліції писали самі, а не особисто свідки, що викликає у нього сумніви в їх правдивості. Вважає, що суд першої інстанції обмежив його у доступі до повноти захисту, оскільки не провів всебічний розгляд справи, розглянув її швидко, не викликав в судове засідання свідків і не допитав їх.

Зазначив, що працівники поліції не роз`яснили його права та обов`язки , передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не надали копію протоколу, не запропонували йому скористатися правовою допомогою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не довіряв працівникам поліції, вважав, що між ними та лікарями медичного закладу існує домовленість щодо результатів такого огляду, тому він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також працівниками поліції йому не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Кочеткова Г.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які містяться в його апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 401041 від 22.09.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.09.2023, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.09.2023 та відеозаписом за участю ОСОБА_1 , який доданий до матеріалів справи.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і апеляційному суду, вбачається, що ним не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС , до керівництва поліції з метою проведення службової перевірки він не звертався, тому докази на підтвердження доводів апелянта щодо неправомірних дій поліцейських та прискіпливого відношення до нього з їх боку відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.4 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до протоколу інспектором поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, та законно і обґрунтовано запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у медичному закладі.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 29.07.2020, внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції повинні були запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, з використанням технічних засобів, зокрема приладу «Драгер», апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими, з огляду на наступне.

Так, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», визначено саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду в залежності від виду сп`яніння.

Так, розділ 2 зазначеної Інструкції визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

В той же час п.12 розділу 2 даної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пункт 4 розділу 1 Інструкції визначає ознаки саме наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на відміну від п.3 розділу 1 Інструкції, який визначає ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.4 розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно положень п.7 розділу 3 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, огляд такого водія поліцейським на стан сп`яніння на місці із використанням спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій в обов`язковому порядку направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення того, чи перебуває він в стані наркотичного сп`яніння та проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Для перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом був переглянутий відеозапис події від 22.09.2023 за участю ОСОБА_1 , з якого вбачається, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через порушення ПДР України, а саме : через ненадійно закріплений вантаж, який перебував на причіпі автомобіля. Під час розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , ними були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у останнього, йому було повідомлено про наявність цих ознак, та запропоновано йому пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння, при цьому роз`яснено його порядок та наслідки проходження, чи відмови від такого проходження, на що ОСОБА_1 сказав , що «йому зрозуміло» (відео 1371170__0107 09:30:22; 09:38:37), а тому доводи апелянта про те, що працівниками поліції йому не були роз`яснені наслідки проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чи відмови від такого проходження, є неспроможними.

У розмові з ОСОБА_1 працівник поліції запитував у нього чи вживав він наркотики «було чи не було по чесному, чи була то марихуана?», на що ОСОБА_1 відповів, що «не знає, чимось угостили, дали «нон стоп» (відео 1371170__0107 09:37:07). В подальшому ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, в ньому зазначені обставини вчинення правопорушення та відомості щодо роз`яснення його прав за ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Поставити свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, про ознайомлення з його змістом та надати пояснення останній відмовився, а тому посилання ОСОБА_1 на не роз`яснення йому прав за ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та не надання йому копії протоколу, є безпідставними.

Слід зауважити, що пасажирами ОСОБА_1 було двоє його друзів, один з яких весь час сперечався з працівниками поліції та заважав їм виконувати свої професійні обов`язки, здійснював зйомку події за допомогою мобільного телефону, та був порадником ОСОБА_1 у вирішенні питання чи їхати йому до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чи ні, судячи з розмов останнього та його поведінки, він був обізнаний, як діяти в такій ситуації.

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому слід зауважити, що підстав відмовлятись від такої законної вимоги працівників поліції або ставити її під сумнів у правопорушника ОСОБА_1 не було.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не провів всебічний розгляд справи, не викликав в судове засідання і не допитав свідків, які були присутніми на місці зупинки, є хибними, оскільки відповідно до ст.272 КУпАП виклик свідка в судове засідання у справі про адміністративне правопорушення є правом суду, а не його обов`язком.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.09 2023 вбачається, що вони були присутні в якості свідків 22.09.2023 близько 09 год. 45 хв. по вул. Мазура, 12 в м. Сміла та в їх присутності водій ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом «Сеат», д.н.з. НОМЕР_1 , і на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння. Ці обставини підтверджуються і відеозаписом події від 22.09.2023 за участю ОСОБА_1 , будь яких сумнівів щодо правдивості пояснень цих свідків у апеляційного суду немає.

Щодо доводів апелянта про те, що під час керування транспортним засобом він не перебував в стані наркотичного сп`яніння і це підтверджується рядом медичних документів, наданих ним до суду першої інстанції, слід зазначити, що суд першої інстанції не взяв їх до уваги, при цьому дослідив їх, своє рішення мотивував, посилаючись на норми чинного законодавства. Зокрема, зазначив, що самостійний огляд ОСОБА_1 пройшов у не встановлений судом час, оскільки час забору біологічних зразків не зазначений ні в результаті тестування сечі на наявність в організмі наркотичних засобів і психотропних речовин, а ні в довідці КНП «Смілянська міська лікарня», та огляд було проведено без участі працівників поліції, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, тому в свою чергу такий висновок не може вважатися дійсним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Твердження апелянта про обмеження його судом першої інстанції у доступі до захисту, оскільки розглянув справу занадто швидко, є неспроможними, так як ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, давав пояснення, мав можливість надати докази, які, на його думку, спростовують його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, був присутнім в судовому засіданні апеляційної інстанції, де надав пояснення, підтримав вимоги апеляційної скарги, а також він мав представника професійного адвоката Кочеткова Г.О., який представляв його інтереси, надавав йому юридичну допомогу, здійснював його захист, був присутнім в судовому засіданні, як суду першої інстанціії при прийнятті рішення, так і апеляційній інстанції, надав пояснення та підтримав вимоги апеляційної скарги, тому на думку апеляційного суду право на захист ОСОБА_1 у даній справі порушено не було.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, яке слід залишити без змін, а доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними .

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка