МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/251/24 Головуючий у місцевому судді Коротков Т.В.
Провадження № 33/812/184/24 Головуючий у апеляційному суді ТемніковаВ.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Богуславської О.М.,

захисника Старюка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Старюка Віталія Анатолійовича на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого за адресою :

АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-

в с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2024 року, 14 січня 2024 року о 01:55 год. водій ОСОБА_1 в місті Миколаєві по проспекту Богоявленському, будинок 133, керував транспортним засобом автомобілем «Volkswagen Golf 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів, результат аналізу за допомогою газоаналізатору „Драгер на місці склав 0,39 проміле, після чого ОСОБА_1 не був згоден з показниками та виявив бажання пройти медичний огляд в медичному закладі. Згідно висновку КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР № 36 від 14.01.2024 року водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою від 21 березня 2024 року, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 9, ч.1 ст. 130 КУпАП, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, зазначає, що адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає особа, яка керує транспортним засобом. Тобто у вказаного правопорушення спеціальний суб`єкт - водій, тобто особа яка керує транспортним засобом на час фіксування правопорушення.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015року №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкції).

Заперечуєчи проти висновку суду, що результати огляду на стан сп`яніння, що зафіксовані тестом № 547 приладу «Drager Alcotest 7510» не є доказом керування правопорушником транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише стали підставою для пропозиції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, захисник в апеляційній скарзі зазначає, що під час ознайомлення з відеодоказом, на якому зафіксовано момент продуття алкотестеру, ОСОБА_1 перший раз для проходження огляду працівники поліції надали герметично запакований мундштук, але не показали водію, що прилад знаходиться в справному стані, після чого працівник поліції не показавши результат продувки та змінивши власноруч мундштук на інший, запропонував знову продути, знову не надавши результату продувки, змінив мундштук власноруч, який не був в герметичному пакеті, як передбачає інструкція та порядок, та втретє запропонував продути, після чого показник приладу склав 0.39 проміле. З чеку результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знаходиться в матеріалах справи, взагалі неможливо встановити температуру навколишнього середовища, стан повірки на справність приладу та чи взагалі даний чек відповідає дійсно даній ситуації.

Отже, працівниками поліції не було дотримано встановленого законом порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, проте, суд першої інстанції взагалі не звернув на це увагу.

Також вказує, що посилання суду, що висновок лікаря складений не лише за наслідками проходження огляду правопорушником за допомогою приладу «Драгер», а й на підставі проведеного лікарем огляду, процес проведення якого підтверджується інформацією, що міститься у відеозаписі, а результати якого зафіксовані в Акті медичного огляду № 36 від 14.01.2024 року, спростовується аналізом дослідженого відео, згідно якого ОСОБА_1 повністю виконує вимоги лікаря, а підняття тиску обґрунтовується тим, що особа перебуває в стресовій ситуації о 02.00год. ночі, знаючи що зранку потрібно бути на своєму службовому місці. Отже, під час огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем не було виявлено зовнішніх ознак сп`яніння, що підтверджується актом огляду.

Зазначає, що відповідно до нормативно правових актів, які регулюють проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватись кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки інших біологічних середовищ. Проте дослідження біологічного середовища не проводилося, а результат, який було отримано приладом газоаналізатора 6810, не може бути взятий до уваги як допустимий доказ, так як, строк дії свідоцтва вичерпаний 10.02.2015 року.

Проаналізувавши положення ст. 261-1 КУпАП, посилається, що проведення огляду водія, який є військовослужбовцем, на визначення стану алкогольного сп`яніння, які перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться в присутності особи, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Складання висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовослужбовців та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції проводиться в присутності посадової особи Уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром військової частини, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.

Водієм ОСОБА_1 , було зазначено що він військовий.

Тобто, в ході розгляду справи встановлено, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду водія-військовослужбовця на стан сп`яніння передбачений ст. 261-1 КУпАП, а тому такий огляд вважається недійсним.

Не погоджуючись з висновком суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення інспектором поліції хронологічно вказані обставини вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, починаючи від виявлення в нього під час керування автомобілем ознак алкогольного сп`яніння до проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із вказанням порушеної ОСОБА_1 . норми Правил дорожнього руху та частини статті КУпАП, що передбачає за це відповідальність, зазначає, що протокол складається відносно порушника або за п.2.5, або 2.9а, та в даному протоколі не може бути визначено порушення двох пунктів відразу, а тому вважає, що протокол, який долучений в якості доказу, є недопустимим, так як складено з порушеннями.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом». У п. 44 рішення по справі «Корнев та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Отже, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, дані відеозапису та відповідний рапорт працівника поліції, та висновок лікаря, суд не може визнати беззаперечними доказами, які поза розумним сумнівом доводять факт порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Зазначає, що п. 1-9 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. Кожен раз працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Але, як вбачається з відео, працівники поліції під час зупинки не зазначили підстав зупинки, вимагаючи надати документи навіть не представилися та зазначили, що є підозра водія на алкогольне сп`яніння.

Працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських. Матеріали справи взагалі не містять будь-якого посилання на підставу, через яку ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, був зупинений, і як наслідок, змушений пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин вважає, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, та не вчинено інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки працівниками поліції не було дотримано встановленого законом порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а зазначені в протоколі обставини поза розумним сумнівом не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

ОСОБА_1 , не знав, що може не давати ніяких пояснень і не відповідати на запитання, користуватися юридичною допомогою адвоката, що він не розумів того, що говорив йому працівник поліції і тому запитав його, яке прийняти рішення. При роз`яснені цих прав він би неодмінно скористався би юридичною допомогою, так як вперше притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно зібрані поліцейськими докази є суперечливими та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , оскільки вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Відповідно до пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, встановлено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Аналогічні вимоги містить і Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 судом, у відповідності із ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 560213 від 14 січня 2024 року, доданими до протоколу висновком медичного закладу №36, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з бодікамер 471344, 474176.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2024 року серії ААД №560213, складеним відносно ОСОБА_1 , дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 14 січня 2024 року о 01 годині 55 хвилин в м. Миколаїв, Корабельному районі, пр. Богоявленський, 133, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів), водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу алкотестер Драгер ARLM-0326, показник якого згідно тесту № 547 склав 0,39%. Водій перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після чого водій не був згоден з показниками та виявив бажання пройти медичний огляд в медичному закладі. Згідно висновку №36 від 14.01.2024 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Містить протокол про адміністративне правопорушення також відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «пояснення в суді надам».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено що адміністративна справа буде розглядатись в викликом суду у Корабельному районному суді м. Миколаєва.

Також в протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ПК196780.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкція № 1452/735.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Зі спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеореєстраторі, вбачається, що працівник поліції повідомив останньому, що у нього виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зі згоди водія ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння проводився поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» 7510 прилад ARLM 0326, результат тесту № 547 склав 0,39 проміле.

З вказаним результатом ОСОБА_1 не погодився, так як вважав себе тверезим, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що він погодився.

ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до КНП «МОЦПЗ» МОР.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 січня 2024 року, складеного на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду №36, складеному о 02 год. 40 хв 14.01.2024, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 був ознайомлений із вказаним Висновком та отримав його примірник.

Таким чином, під час проведення медичного огляду в медичному закладі у ОСОБА_1 також встановлено алкогольне сп`яніння, а тому за результатами огляду поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 560213 від 14 січня 2024 року.

Вказані протокол про адміністративне правопорушення, чек приладу Драгер, Висновок та акт огляду узгоджуються між собою та підтверджуються відеозаписом працівників поліції.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля в темну пору доби під час дії комендантської години, оскільки останній порушив ПДР, а саме зупинився на зупинці громадського транспорту, в автомобілі крім водія ще перебували інші особи. Під час спілкування працівник поліції запитав чому вони їздять в комендантську годину, на що вони відповіли, що вони всі військові та їдуть додому. Виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестеру. Після суперечок з працівниками поліції, ОСОБА_1 , запевняючи що не вживав алкогольні напої, погодився пройти огляд за допомогою алкотестера.

Працівник поліції в присутності ОСОБА_1 розпакував мундштук для газоаналізатора, звернув увагу ОСОБА_1 , що прилад готовий до використання, неодноразово роз`яснив процес та порядок огляду, як його продувати, проте ОСОБА_1 видихав повітря в недостатньому об`ємі та алкотестер двічі не показував результат, про що ОСОБА_1 повідомляв працівник поліції. З третьої спроби ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Drager Alcotest» 7510, результат якого склав 0,39 проміле. На кожну спробу працівники поліції розпаковували новий мундштук для газоаналізатора, на який вказував ОСОБА_1 . З вказаним результатом ОСОБА_1 було ознайомлено. ОСОБА_1 та його товариш просили відпустити їх, закрити очі на порушення, оскільки водій не пив, вони практично вже доїхали додому, а завтра в них службове завдання. Після суперечок працівник поліції ще раз запитав ОСОБА_1 чи згоден він з результатом огляду та чи потрібно йому проїхати до медичного закладу, на що він повідомив, що з результатом огляду не згоден та виявив бажання проїхати до медичного закладу. Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції в автомобілі, останній повідомив, що випив баночку вина «фраголіно», що зупинився оскільки побачив що стоять хлопці в формі та вирішив їх підвести. ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до КНП «МОЦПЗ» МОР.

За результатами медичного огляду встановлено що, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З Висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, зауважень чи заперечень під час проведення огляду, або незгоду з результатом ОСОБА_1 не висловлював.

Після чого, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за порушення п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, чек тесту Драгера, акту огляду, висновку та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відеозапис з моменту встановлення особи ОСОБА_1 , проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проходження огляду в медичному закладі, складання протоколу є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо порядку використання Алкотестеру Drager.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію", в п.1 ч.1 якої зазначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі, а не виключно, техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Відеозапис події відповідає також вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом, зокрема, є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскільки аналіз вказаних вище доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, проте що, працівник поліції не надав ОСОБА_1 новий мундштук в герметично запакованому пакеті для продуття алкотестеру на місці зупинки, не показав справність роботи приладу, яким було здійснено огляд водія ОСОБА_1 , що з отриманого результату чеку не можливо встановити температуру навколишнього середовища, стан повірки на справність приладу, з огляду на наступне.

Згідно розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з відеозапису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , які дії слід вчинити йому для проходження огляду, запропонував обрати мундштук та перевірив герметичність його упаковки, проте ОСОБА_1 не в достатньому об`ємі видував повітря, в зв`язку з чим, алкотестер не видавав результат. ОСОБА_1 вдалось продути алкотестер лише з третьої спроби. Для кожної спроби продуття працівник поліції розпаковував новий мундштук, на який вказував ОСОБА_1 кивком голови в його присутності. Працівником поліції після перших двох спроб повідомлялося про результат проходження огляду, а саме про те, що не достатній об`єм проби. Саме такий результат висвітлюється на дисплеї прибору згідно інструкції у разі недостатнього об`єму проби. Зазначене не свідчить про несправність самого прибору. ОСОБА_1 не виявляв бажання ознайомитись із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Таким чином зміст відеозапису, зробленого працівником поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчить, що працівниками поліції належним чином виконано вимоги ст.266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Як вбачається з чеку алкотестеру огляд ОСОБА_1 на місці зупинки проводився за допомогою приладу «Alcotest 7510 ARLM 0326. В ньому зазначено: номер тесту - № 547, результат тесту - 0,39%, дата останнього градуювання - 13.06.2023, температура - 15 градусів, дата проведення тесту - 14.01.2024 о 02:12:09. Також чек тесту містить підпис ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 була роз`яснена можливість пройти огляд і у медичному закладі, якщо він з якихось причин не згоден з результатом тесту, чим він і скористався.

Щодо не можливості використання протоколу про адміністративне правопорушення як доказу через допущені працівниками поліції порушення під час його складання, через які не зрозуміло за яке правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП особа притягається до відповідальності, так як протокол складається відносно порушника або за п.2.5 ПДР, або 2.9а ПДР і в протоколі не може бути визначено порушення двох пунктів відразу, слід зазначити наступне.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП дійсно передбачена адміністративна відповідальність за такі види адміністративного правопорушення, об`єктивною стороною яких є:

керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, кожне з перелічених діянь становить об`єктивну сторону окремого складу адміністративного правопорушення, за яке може бути передбачена відповідальність вказаною нормою КУпАП.

Згідно п.2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, обов`язковою підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є результат огляду на стан такого сп`яніння, проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу (за умови відсутності заперечень такого результату водієм).

Відповідно до положень статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 560213 від 14.01.2024 містить опис вчиненого водієм порушення - керування транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння, та проходження огляду на стан сп`яніння за його згодою на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, про що свідчить тест огляду №547, а також, що водій не погодився із результатом тесту та пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що свідчить висновок №36, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення водієм саме п.2.9 «а» ПДР. Посилання на порушення водієм п. 2.5 ПДР протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується Висновком щодо результату медичного огляду від 14.01.2024, тому посилання в апеляційній скарзі що фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговує на увагу, як на підставу для скасування постанови суду та не свідчать про недоліки викладення фабули правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення.

За такого детальне описання працівниками поліції ходу виявлення правопорушення, починаючи з моменту початку проведення огляду працівниками поліції до встановлення стану алкогольного сп`яніння правопорушника в медичному закладі, не свідчить, що ОСОБА_1 пред`явлено звинувачення одразу за двома пунктами Правил дорожнього руху.

Щодо не згоди з медичним висновком через те, що лікарем під час огляду в медичному закладі не було виявлено у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння, а результат, який було отримано приладом газоаналізатора 6810, не може бути взятий до уваги як допустимий доказ, так як, строк дії свідоцтва вичерпаний 10.02.2015 року, слід зазначити, що як вбачається з Висновку та Акту огляду, та підтверджується відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції, огляд ОСОБА_1 проводився лікарем ОСОБА_2 .

Під час обстеження ОСОБА_1 лікарем встановлено та зафіксовано в акті огляду такі клінічні ознаки алкогольного сп`яніння: зовнішній вигляд обстежуваної особи - без пошкоджень; поведінка - відповідає обстановці; стан свідомості орієнтований; мовна здатність не порушена; вегетативно-судинні реакції язик обкладений білим нальотом, пульс 90,артеріальний тиск 180/110, зіниці не змінені, реакція на світло жива; рухова сфера не порушена, міміка звичайна, хода без хитань, точні рухи невпевнено. В графі відомості про останнє вживання алкоголю, зі слів ОСОБА_1 зазначено «20 хвилин тому бокал шампанського».

Обстеження для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихаємому повітрі проводилось за допомогою приладу Alkotest 6810, результат тесту о 02:41 год. склав 0,35 %, обстеження через 20 хв. за допомогою приладу Alkotest 6810 результат тесту о 03:00 год. склав 0,28%.

Заключний діагноз лікаря гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю. Отже, даний висновок зроблено лікарем не тільки на підставі результатів приладу Alkotest 6810, а у сукупності з результатами зовнішніх ознак огляду правопорушника.

Проведений лікарем медичний огляд водія ОСОБА_1 повністю фіксувався на нагрудні відеореєстратори працівників поліції.

На підставі вказаного огляду лікарем ОСОБА_2 складено Висновок, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо не проведення лікарем дослідження біологічного середовища, слід зазначити, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначено розділом IIІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаним розділом передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Аналіз закріплених в інструкції норм дає змогу дійти висновку, що проведення лабораторних досліджень біологічного середовища, обов`язкове при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння лише у випадку, коли водій внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

За такого, з урахуванням конкретних обставин справи, проведення дослідження біологічного середовища під час огляду ОСОБА_1 в медичному закладі не було обов`язковим.

Слід зауважити, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Тобто встановлення діагнозу на підставі проведеного огляду є медичним, а не юридичним аспектом та не може встановлюватися судом самостійно, так як суд не може використовувати під час розгляду справи інші знання крім правових.

В той же час, відповідно до положень ч. 1 ст. 267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду. Аналогічні положення міститься у п. 14 Порядку.

ОСОБА_1 висновок про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння отримав в той же день, проте в установленому порядку не оскаржив.

Щодо доводів апеляційної скарги, що результат тесту приладу Alkotest 6810 не може бути допустимим доказом, так як строк дії свідоцтва вичерпаний 10.02.2015 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п.10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Відповідно до п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, правомірність використання вимірювальної техніки та обладнання в медичних закладах за загальним правилом підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 1 січня 2016 року, встановлено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Цим Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 1 січня 2016 року.

У відповідності до вимог Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 (в редакції, що діяв на момент видачі сертифікатів), сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу видавалися спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (далі ЦОВМ) іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам України для:

- офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями;

- офіційного підтвердження відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та їх подальшого ввезення на територію України партіями.

Згідно цього Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Термін чинності сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу визначався строком дії результатів державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки, який становив 3 роки.

Засіб вимірювальної техніки Drager Alcotest®6810 затверджений в Україні в установленому законодавством порядку і занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (Реєстраційний №У788-13) та мав необхідні дозвільні документи щодо його ввезення на митну територію, реалізації та застосування в Україні, а саме: сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-M/2-4241-2013 від 17.07.2013.

Таким чином, вищенаведене дає підстави для висновку, що виданий фірмі Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина вищевказаний сертифікат, який втратив чинність 20.02.2016, надавав Drager Safety AG & Co. KGaA та ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", як офіційному представнику Drager Safety AG & Co. KGaA в Україні, право на ввезення такого типу ЗВТ на митну територію України у межах строку дії сертифікатів та жодним чином не створював прав чи обов`язків для третіх осіб.

Оформлення Декларації про відповідність газоаналізатора "Драгер Alcotest 6810" в період з 2007 по 2014 рік не передбачалось діючим на той час законодавством України. Не поширюється на даний газоаналізатор, як на вимірювача вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується і дія Технічного регламенту законодавчо регульованих ЗВТ, що затверджені постановою КМУ №94 від 13.01.2016р., тому що газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810" з 2014р. офіційно в Україну не постачаються, вже перебувають в експлуатації і не вводяться в обіг на ринку України вперше.

Згідно з листом заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ /країни № 45 від 18 січня 2018 року наданого на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (який є загальнодоступним), використання медичних виробів Газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та ведення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію використовувались у практиці.

Крім того, наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» встановлено, що газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810" виробник DragerAlcotest Safety AG and Со.КgaA, Revalatrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Таким чином, вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності, а також відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Доказів того, що термін дії свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки "Драгер Alcotest 6810", яким було проведено огляд ОСОБА_1 , закінчився матеріали справи не містять.

За такого відсутні підстави вважати, що огляд ОСОБА_1 проведено недозволеним до використання приладом.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду, передбачену ст.266-1 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення зокрема правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Ст. 266-1 КУпАП передбачено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1).

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.2).

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.3).

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.4).

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (ч.5).

Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.6).

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.7).

Огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби у складі національного контингенту (національного персоналу), може проводитися в медичних закладах, що входять до складу міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки, в яких бере участь національний контингент (національний персонал) (ч.8).

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.9).

Аналіз положень ст. ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, отже посилання апелянта на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необґрунтованою, так як огляд на стан сп`яніння, на його думку, мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції чи лікарем КНП (Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, є помилковим.

До того ж матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця. За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції правомірно здійснювався в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП.

Відхиляється апеляційним судом також як підстава для скасування постанови суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не порушував таких положень ПДР, які б давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, у зв`язку із чим всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене зазначеною нормою права, враховуючи роз`яснення, які містяться у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За такого, правомірність причин зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не підлягає доказуванню у даній справі.

Хоча, як вбачається з відеозапису, підставою для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 стала зупинка його автомобіля на зупинці громадського транспорту під час дії комендантської години, про що було неодноразово повідомлено ОСОБА_1 та складено працівниками поліції постанову відносно ОСОБА_1 за порушення п. 15.9е ПДР України.

Відповідний рапорт працівника поліції, про який зазначено захисником в апеляційній скарзі, в матеріалах справи відсутній.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про його право на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд зазначає, що з дослідженого відеозапису та інших матеріалів справи вбачається, що поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не потребував правової допомоги адвоката, а повністю усвідомлював вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, не просив надати йому можливість звернутися до адвоката за правовою допомогою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Корабельному районному суді м. Миколаєва, що підтверджується особистим підписом останнього у відповідних графах протоколу та відеозаписом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування апеляційних скарг доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінці.

Отже, при розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі під час апеляційного перегляду не встановлено.

З урахуванням встановлених фактичних обставин даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП є доведеною «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 14 січня 2024 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 560213 від 14 січня 2024 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тому підстав для скасування постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Старюка Віталія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова