ПОСТАНОВА

Іменем України

11.04.2024 Справа №607/3801/24 Провадження №3/607/2198/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , непрацюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

20.02.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 567918 від 10.02.2024 зазначено, що 10.02.2024 о 20 год. 32 хв. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: ображала, виражалась нецензурною лайкою, чинила психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 26.02.2024 ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала.

У судовому засіданні 11.04.2024 захисник ОСОБА_1 адвокат Семченко Г.С. повідомила, що ОСОБА_1 не вчиняла домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що у даній ситуації мало місце не домашнє насильство, а саме конфлікт між матір`ю та сином. ОСОБА_1 лише хотіла повернути сина додому, оскільки останній покинув місце їхнього спільного проживання.

У судовому засіданні 11.04.2024 потерпілий ОСОБА_2 у присутності представника Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та особи, до сім`ї якої дитина тимчасово влаштована, ОСОБА_3 , повідомив, що ОСОБА_1 вчиняла відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, неодноразово ображала його та висловлювалась в його сторону нецензурною лайкою. Пояснив, що образи виразились у тому, що ОСОБА_1 називала його наркоманом, хоча він не вживає наркотичні засоби, а також постійно ображала його батька. При цьому він відчував емоційну невпевненість та навіть боявся, що ОСОБА_1 може його вдарити, оскільки такі дії мали місце раніше. Зазначив, що психологічний тиск він відчував, коли ОСОБА_1 сказала, що або він їде з нею додому, або нехай його забирають у притулок. Зазначив, що на даний час проживає у свого класного керівника та до ОСОБА_1 через постійні образи з її боку повертатись не хоче.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Так, суд встановив, що 10.02.2024 о 20 год. 32 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє психологічне насильство, тобто умисні дії, які виразились в образах та вчиненні психологічного тиску, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- рапортом ЄО № 4578 від 10.02.2024, зміст якого відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення;

- заявою ОСОБА_4 від 10.02.2024, відповідно до якої остання просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка вчиняє домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина;

- письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 від 10.02.2024, у яких останній повідомив, що його мати ОСОБА_1 не займається його вихованням та не виконує своїх батьківських обов`язків. Зазначив, що мати погрожувала йому, принижувала, матеріально не забезпечувала та вчиняла домашнє насильство стосовно нього;

- розпискою ОСОБА_4 від 10.02.2024, згідно з якою остання взяла на себе зобов`язання займатись вихованням ОСОБА_2 до вирішення питання органом опіки та піклування;

- формою оцінки ризиків домашнього насильства, зі змісту якої вбачається, що поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено високий рівень небезпеки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 ;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 438117 від 10.02.2024, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 встановлено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 терміном на 3 доби;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 567917 від 10.02.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції № 472548 (назва файлу «export-gxc2m»), на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення та оформлення відносно неї адміністративних матеріалів.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 567918 від 10.02.2024, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_6 про наявність між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 лише конфлікту, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами у сукупності.

Так, суд враховує пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, у яких дитина жодного разу не назвала ОСОБА_1 матір`ю та вказувала, що дії останньої викликали у нього емоційну невпевненість, психологічний стрес та навіть побоювання за власне здоров`я. Такі дії дитина розцінювала саме як домашнє насильство, а не просто як черговий конфлікт з матір`ю. Також суд зауважує, що форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства складена з урахуванням відповідей дитини та у цій формі зазначено, що кривдник погрожував вбити постраждалу особу, кривдник залякував постраждалу особу, поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи тощо.

Суд також приймає до уваги наявність рішення органу опіки та піклування Тернопільської міської ради № 257 від 14.02.2024, яким затверджений висновок про відібрання та влаштування неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та яким неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовано у сім`ю ОСОБА_3 .

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного характеру, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (образи, погрози, психологічний тиск), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 не працює.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

З урахуванням викладеного суд доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушниці та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська