ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/763/24

провадження № 3/0285/994/24

13 лютого 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

за участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов

від військової частини НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальності

за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який проживає на території розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1

солдат, стрілець військової частини НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби,без дозволу командира самовільно залишив місце військової служби 02.02.2023 о 18:30 год та до місця розташування особового складу прибув наступного дня 03.02.2024 о 16:25 год.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що дозвіл піти з військової частини від командира отримав напередодні, оскільки за декілька днів до цього до нього приїхала сім`я з Дніпропетровської області.

Допитаний судом командир взводу молодший сержант ОСОБА_3 надав суду показання, що ОСОБА_2 проходить службу у його роті та 02.02.2024 було виявлено його відсутність, у зв`язку із чим доповів керівництву. Справді напередодні він мав із ОСОБА_4 розмову, в якій він просив відпустити його на свій день народження на святкування і він йому дозволив. Однак у сам день звільнення ОСОБА_2 відповідний рапорт не писав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Диспозиція ч.3 ст.172-11 КупАП, окрім іншого, передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.

Під військовою частиною слід розуміти територію у межах казарменого, табірного, похідного чи бойового розташування частини. Місцем служби військовослужбовця, як правило, є військова частина, в якій він проходить службу.

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місця служби, а кінцевим - день повернення в частину або затримання поза межами частини.

Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 03.02.2024, а саме:

даними протоколу про військове адміністративне правопорушення №59;

письмовими поясненнями інших військовослужбовців тієї ж військової частини, де проходить службу солдат ОСОБА_1 ;

витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 , згідно якого солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст172-11 КУпАП, за обставин, що ставилися йому у провину, є доведеним.

Разом з тим, заслуговують на увагу ті обставини, що по суті відгул ОСОБА_5 був узгоджений із командиром, хоча й не у спосіб, як того вимагає військовий статут.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст.22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на короткострокову відсутність ОСОБА_1 на військовій службі протягом одного дня та конкретні сімейні обставини; подальше проходження ним служби; враховуючи характер вчиненого правопорушення, тяжких наслідків від якого не наступило; відношення ОСОБА_5 до вчиненого правопорушення; ту обставину, що головною метою адміністративної відповідальності є не лише сам факт накладення на правопорушника певного виду стягнення, а його виховання, формування у нього звички законослухняної поведінки, вважаю за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з його малозначністю, обмежившись усним зауваженням. Дії ОСОБА_5 хоча і характеризуються певним ступенем суспільної небезпечності, але є такими, що не потребують застосування до нього заходів адміністративного впливу.

Керуючись статтями 22, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-11 КУпАП, малозначним та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись в силу ст.22 КУпАП усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин