Провадження № 3/193/84/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 лютого 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участі секретаря судового засідання Авдонькіної Л.Є., захисника Нечаєва Л.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , фізична особа - підприємець,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 636410 від 05.01.2024, складеного інспектором 3 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Лагодою О.С., 05.01.2024 о 11:37 год., водій ОСОБА_1 керував на 60 км. автодороги Н-11, біля с. Вишневе Криворізького району Дніпропетровської області транспортним засобом - автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 554М ПЕ СПГ», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло), але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надіслав до суду свої письмові пояснення, відповідно до яких він винним себе у вчиненні вказаного правопорушення не визнає. Наголосив, що у день та на передодні його згаданої зупинки поліцейськими він ні наркотичних засобів, ні алкогольних напоїв не вживав, проте поліцейські без належних обґрунтувань звинуватили його у керуванні автомобілем у стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що всі ознаки сп`яніння, які вони зазначили у протоколі, є абсолютно надуманими. Повідомив, що він спочатку погодився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарні, але по дорозі до неї працівники поліції повідомили йому, що він може зараз відмовитися від такого огляду і пройти його пізніше самостійно у лікарні. Він погодився на таку пропозицію поліцейського, тому відносно нього було складено протокол за п. 2.5 ПДР, а він у подальшому на протязі 2-х годин пройшов огляд на стан сп`яніння у КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» за результатами якого він був тверезий.

Захисник Нечаєв Л.Є., у судовому засідання зазначив, що саме через уведення працівниками поліції в оману ОСОБА_1 останній відмовився проходити медичний огляд у лікарні. Крім того, протокол відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, поліцейськими не був складений, що ставить під сумнів дійсну причину зупинки автомобіля, тим більш водій ОСОБА_1 заперечував проти несправності ліхтаря. З огляду на викладене, просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 12 розділу IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разів вчинення однієї з трьох окремих/самостійних умисних дій особи, зокрема 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ознаками відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з моменту фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду. Відтак, для виникнення складу цього правопорушення за згаданою ознакою не має значення, що у подальшому цей водій надав суду висновок з самостійного звернення до лікарні за результатами медичного огляду якого він виявився тверезий.

Таким чином, склад цього адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Проте, з дослідженого відеофайлу с1ір-0 на 11:47 відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після того як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння і висловив вимогу пройти відповідний огляду у лікарні у м. Кривий Ріг, ОСОБА_1 , категорично заперечуючи з висновками поліцейського про ознаки наркотичного сп`яніння, погодився пройти відповідний огляд у лікарні, що підтверджується відео файлом с1ір-1 о 11:56:40 хвилині.

Проте, як видно з відео файлу с1ір-2 на 12:07:50 хвилині, під час поїздки до медичного закладу поліцейські рекомендували ОСОБА_1 відмовитися від поїздки до лікарні і завірили його, що він має право відмовитись від медичного огляду і може самостійно пройти такий огляд у лікарні впродовж наступних 2 годин, а потім висновок надати в суді на підтвердження того, що він не знаходився в стані сп`яніння.

Що, власне, як видно з послідуючих відео файлів та доказів, що надав до суду захисник, ОСОБА_1 і виконав.

Так, як видно з висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 32 від 05.01.2024, виданого КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, ОСОБА_1 05.01.2024 о 14:20 год. дійсно самостійно звернувся до вказаного медичного закладу для проходження відповідного медичного огляду, згідно якого вбачається, що у нього ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до п.1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 23 названого Закону регламентовані основні повноваження поліції, серед яких виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень та вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (п.2 ч.1 цієї Статті)

Системний аналіз вказаних норм закону, вказує на те, що поліцейський, є представником органу правопорядку і має законом покладені на нього повноваження, у тому числі, з притягнення осіб до адміністративної відповідальності, а тому є очевидним, що звичайний громадянин, яким є ОСОБА_1 , має безумовно коритися його законним вимогам та мати очікувану довіру від нього під час роз`яснення ним норм законодавства, яким він користується під час виконання своїх службових обов`язків.

Між тим, проаналізувавши дослідженні відеодокази, що надані до матеріалів справи, суддя дійшов висновку, що працівник поліції, який складав протокол, невірно повідомив ОСОБА_1 про його можливість пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після складання протоколу про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснивши останньому наслідків такої відмови.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника з приводу введення його в оману співробітниками патрульної поліції про можливість самостійного проходження огляду на стан сп`яніння, що призвело до неправомірного складання відносно нього протоколу про порушення п. 2.5 ПДР України, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суддя дійшов висновку, що згода ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було зумовлена невірними (оманливими) роз`ясненнями посадової особи порядку та наслідків таких дій, а відтак не можна вважати, що ОСОБА_1 мав добровільне, усвідомлене волевиявлення на висловлювання відмови від проходження такого огляду, інших доказів, які безпосередньо надають суду можливість встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не місять, тому суддя доходить висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу цього адміністративного правпорушення.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець