КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/2424/24

номер провадження: 33/824/1727/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кривсун Ганни Романівни, потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного міста Києва від 13 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонерку, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно неї, посилаючись на не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у постанові судді, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 28 січня 2024 року відносно неї складено протокол про те, що вона вчинила моральне насилля над своєю дочкою ОСОБА_2 , що не відповідає дійсним обставинам та подіям того дня. Так, на передодні, а саме 25 січня 2024 року, їй стало погано, у такому стані вона самостійно не могла підвестись з ліжка і тому їй потрібна була стороння допомога, щоб витерти тіло спиртовим розчином. На її неодноразові телефонні дзвінки її дочка ОСОБА_2 не відповідала. У зв`язку з чим вона була вимушена через деякий час звернутись до свого адвоката за допомогою, який переконав її дочку приїхати до неї. Лише 28 січня 2024 року дочка приїхала до неї та замість того щоб витерти спиртовим розчином, вона без її згоди, самовільно викликала швидку допомогу. Швидка допомога зафіксувала її стан та запропонувала госпіталізацію, від чого вона відмовилась, оскільки боялась, що за час її відсутності, в квартирі її невістка ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 винесуть її речі, замінять замки на дверях, так як вони вже на протязі тривалого часу всіляко намагаються виселити її з житлової площі, про що вони неодноразово говорили та чинили їй перепони у користуванні місцями загального користування в квартирі. Саме від неправомірних дій з боку невістки, сина, її бувшого чоловіка, ОСОБА_5 , а тепер і дочки, її психологічний стан значно погіршився. Вказує, що вона не може нормально відпочити, поспати, поїсти, помитись та попрати свої особисті речі у своїй власній квартирі. Всілякими засобами намагаються її виселити, навіть погрожували здати її в божевільню, вже неодноразово намагаються порушити відносно неї адміністративні справи. Вказує, що син, невістка, бувший чоловік та дочка, між собою зговорились та роблять все, щоб її позбутись та виселити.

Вказує, що не чинила домашнє насилля та не намагалась чинити, оскільки була слабкою від хвороби.

Потерпіла ОСОБА_2 через свого адвоката Сидор А.В. подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що ОСОБА_1 умисно через третіх осіб викликала її та змусила її покинути свої справи, повідомивши неправдиву інформацію про те, що їй потрібна допомога через погане самопочуття, що порушило нормальну життєдіяльність її в той день. Зазначає, що вона не є особою з медичною освітою, а тому викликала швидку. Після приїзду медиків ОСОБА_1 в категоричній формі відмовилась від отримання медичної допомоги, принижуючи в присутності сторонніх осіб (лікарів) її честь і гідність, спричинивши їй психологічні страждання та емоційну невпевненість. З урахуванням наведеного, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Дарницького районного міста Києва від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Кривсун Г.Р., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням наданих заперечень проти апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та, звільняючи її від адміністративної відповідальності, обмежуючись усним зауваженням, суддя першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №923092 від 28 січня 2024 року, з якого слідує, що ОСОБА_1 28 січня 2024 року о 12 год 30 хв., знаходячись за адресою в АДРЕСА_1 , вчинила дії психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме принижувала, чим своїми діями завдала психологічного болю;

заява ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного характеру її матір`ю ОСОБА_1 ;

пояснення свідків даної події, а саме, сина та невістки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких останні зазначають, що ОСОБА_1 постійно знущається зі своєї доньки та завдає психологічного болю;

рапорт Дарницького УП ГУНП у місті Києві на підтвердження подій, викладених у протоколі.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, виявивши причини та умови, що сприяли вчиненню даного адміністративного правопорушення, та враховуючи, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, вчинене нею правопорушення не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам, суддя першої інстанції дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначимим, а тому вона підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками судді першої інстанції, виходячи з такого.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Під домашнє насильство фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, які завдають шкоди фізичному здоров`ю потерпілої особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №923092 від 28 січня 2024 року, який складено відносно ОСОБА_1 , встановлено, що 28 січня 2024 року, близько 12 год 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила дії психологічного характеру, а саме, принижувала, чим завдала психологічного болю донці ОСОБА_2 , чим спричинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Від підпису даного протоколу ОСОБА_1 відмовилась.

Вказаний протокол було складено за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , з якої слідує, що вона просить прийняти міри відносно її матері ОСОБА_1 , яка 28 січня 2024 року о 12 год 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , психологічно її принижує, а саме, просить про допомогу, а коли вона викликала медичну допомогу, з приїздом швидкої ОСОБА_1 повідомила, що в неї все добре та медичної допомоги вона не потребує, у зв`язку з чим завдала їй психологічного болю, так як ставить її в погане становище, яке принижує морально перед оточуючими.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих працівникам поліції, вбачається, що його мати ОСОБА_1 в черговий раз створила маніпуляцію по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , шахрайським шляхом викликала його сестру приїхати через все місто, з Виноградаря до Дарниці . Заставила інших людей телефонувати його сестрі, щоб вона їхала до ОСОБА_1 . Потім ОСОБА_1 створила скандал з його сестрою, зробила психологічну атаку в присутності дітей. ОСОБА_2 викликала лікарів, яким ОСОБА_1 сказала, що вона здорова та відмовилася від лікування.

Із письмових пояснень ОСОБА_3 , наданих працівникам поліції, вбачається, що ОСОБА_1 маніпулювала по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , обманним шляхом заставила її приїхати через весь Київ та нанесла психологічну травму, прикидалась хворою. ОСОБА_2 викликала швидку, через що ОСОБА_1 влаштувала сварку в присутності трьох малолітніх дітей. Працівники швидкої послухали ОСОБА_1 та сказали, що в неї сильні хрипи в легенях, але вона відмовилася від госпіталізації, тому працівники швидкої звинуватили ОСОБА_2 у хибному виклику швидкої допомоги, оскільки вона викликала їх зі свого номеру телефону. Вказувала, що ОСОБА_1 вже неодноразово влаштовувала сварки та вчиняла психологічне насильство їй, її чоловіку та її дітям.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції, вбачається, що її мати ОСОБА_1 через третю особу викликала її, посилаючись на те, що захворіла (ледве ходить, погано себе почуває, болить горло, дуже кашляє). Коли вона приїхала, то викликала швидку, щоб вони надали їй допомогу. Проте ОСОБА_1 сказала, що вона здорова і їй медична допомога не потрібна. Працівники швидкої допомоги повідомили, що це хибний виклик і що ОСОБА_2 буде за це мати юридичну відповідальність. Вказувала, що мати не слухає її і перекручує всі сказані нею слова, і каже те, що ОСОБА_2 не говорила. Її мати маніпулює в присутності малолітніх дітей, спричинила скандал. Телефонує її знайомим, розповідає що вони збираються відправити ОСОБА_1 до психіатричної лікарні і хочуть забрати кімнату.

Із рапорту інспектора Дарницького управління поліції ГУНП в місті Києві підрозділу протидії домашньому насильству ОСОБА_7 вбачається, що прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що її мати ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, принижувала. Від написання заяви та підпису у адміністративних матеріалах кривдниця відмовилась у категоричній формі. Тому відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та, проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та про наявність підстав для звільнення її від відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, нею не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Дарницького районного міста Києва від 13 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного міста Києва від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов