Справа № 161/3688/24 Провадження №33/802/322/24 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 гривень 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11.02.2024 о 20.35 год. в м. Луцьку по вул. Львівська, 23, керував автомобілем «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер».

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи факту вчиненого правопорушення, а також кваліфікацію своїх дій, вважає постанову судді в частині накладеного стягнення необґрунтованою. Посилається на те, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей та дружина, позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить нормальне життя та розвиток сім`ї. Також зазначає, що у зв`язку із воєнним станом, він постійно допомагає ЗСУ, шляхом надання благодійної допомоги, яка в більшій мірі стосується придбання та перевезення транспортних засобів з країн Європи. Просить постанову судді в частині позбавлення права керування транспортними засобами скасувати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу і просив постанову судді в частинні накладеного стягнення змінити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, з яким був ознайомлений ОСОБА_1 та засвідчив власним підписом (а.с.1), чеком приладу «Alcotest Drager 6820», згідно якого в ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1,53 ‰ (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.5), рапортом працівника поліції (а.с.7), відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якого чітко слідує наявність факту керування транспортним засобом, якого зупинили працівники поліції (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про призначення йому адміністративного стягнення, за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, то такі доводи є безпідставними враховуючи таке.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає лише один вид стягнення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, Законом України від 16.02.2021 року № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КУпАП, до правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, передача матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей та дружина, позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить нормальне життя та розвиток сім`ї, також, що у зв`язку із воєнним станом, він постійно допомагає ЗСУ, шляхом надання благодійної допомоги, яка в більшій мірі стосується придбання та перевезення транспортних засобів з країн Європи, однак, враховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував цю заборону.

Крім того, законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Підстави для зміни оскаржуваної постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов