Номер провадження: 33/813/639/24
Номер справи місцевого суду: 511/3863/23
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 511/3863/23

Номер провадження: 33/813/639/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Ступник А.О.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Білоус Наталія Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Клепикова Максима Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 605 грн. 60 коп..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 08.11.2023 року о 10:55 год. в с. Єреміївка Роздільнянського району Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування вищевказаним транспортним засобом, тобто не маючи відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 536184 від 08.11.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

У постанові суд першої інстанції послався на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 91192 від 01.04.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 3 400 грн..

В апеляційній скарзі адвокат Клепиков М.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема відеозапис з бодікамер поліцейських. Надана поліцейськими копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не свідчить про набрання даною постановою законної сили.

Посилаючись на вказані доводи, адвокат Клепиков М.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати. Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується:

1) відомостями, які містяться у протоколі серії ААД № 536184 про те, що водій ОСОБА_1 08.11.2023 року о 10:55 год. в с. Єреміївка Роздільнянського району Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування вищевказаним транспортним засобом, тобто не маючи відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху;

2) постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 91192 від 01.04.2023 року;

3) довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, з якої вбачається, що документ НОМЕР_2 зданий на збереження (категорія С);

4) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 536184 від 08.11.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування вищевказаним транспортним засобом, тобто не маючи відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху.

Після перевірки бази даних працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до виписаних у ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, обставини та суть адміністративного правопорушення повинні бути чітко викладені в протоколі.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 91192 від 01.04.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 3 400 грн.. Відомостей про те, що дана постанова не є чинною апеляційному суду не надано.

Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили вину, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення апелянтом не надано.

Довід апеляційної скарги про те, що відсутні відеозаписи з бодікамер поліцейських, а тому неможливо встановити хто перебував за кермом автомобіля в момент зупинки є неспроможним, виходячи з наступного.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 536184 від 08.112023 року вбачається, що ОСОБА_1 власноручно розписався в протоколі, від пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився, ніяких зауважень відносно того, що він не перебував за кермом автомобіля не вказав.

Також, на запит суду, начальником патрульної поліції було надано відповідь, що надати відеозаписи з бодікамер поліцейських немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб згідно наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Клепикова Максима Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін