ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/372/24
Провадження №3/477/546/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

21 лютого 2024 року на адресу суду надійшла справа про адміністративне правопорушення № 477/372/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29 січня 2024 року серії ВАД № 358957, 28 січня 2024 року о 23:20 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки домашнє насильство, а саме: погрожував їй розправою, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений за телефоном, зазначеним ним під час складання протоколу шляхом надіслання смс повідомлення.

06 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_2 , в якій вона зазначила, що 29 січня між нею та ОСОБА_1 сталася сумісна сварка, претензій до ОСОБА_1 вона не має, просить справу закрити.

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене положеннями статті 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Зважаючи на викладені обставини, суд відповідно до вимог частини першої статті 268КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтями 1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені статтею 38 КУпАП.

Судом досліджені матеріали справи, а саме: рапорт ст. інспектора-чергового ЧЧ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 28.01.2024 року, відповідно до якого, на номер 102 надійшло повідомлення про те, що 28.01.2024 року о 23:38 за адресою: АДРЕСА_1 , співмешканець вчиняє психологічне насилля. Завник: ОСОБА_2 ; заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 від 28 січня 2024 року в яких вона просить вжити заходів до її співмешканця, який за місцем свого мешкання вчинив відносно неї домашнє насильство; заяву потерпілої ОСОБА_2 від 06.03.2024 року, в якій вона просить закрити справу, у зв`язку з тим, що між нею та ОСОБА_3 сталася сумісна сварка, тому претензій до нього вона не має.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна бо необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок,власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і заяку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваності; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Систематичність як ознака злочину домашнього насильства визначається як вчинення трьох або більше діянь, які пов`язані однаковими або подібними об`єктами, вчиняються в межах однієї й тієї самої форми вини та спрямовані на досягнення загального результату.

З огляду на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факту вчинення особою, яка притягується до відповідальності, домашнього насильства.

Матеріали справи крім письмових пояснень потерпілої та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в яких вони зазначають, що між ними виникла сварка, будь-яких інших доказів не містить, відповідно до оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейським уповноваженого підрозділу визначено рівень небезпеки, як низький.

Також, матеріали справи не містять доказів системності вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності домашнього насильства щодо потерпілої.

Отже, докази, які підтверджують вчинення дій, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 суду не надані.

Згідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В зв`язку з чим суд дійшов до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статтею 173-2 КУпАП, оскільки доказів, які підтверджують вчинення ним домашнього насилля психологічного характеру суду не надані.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Саукова