15.02.2024 227/63/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Притуляк С.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює продавцем ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №367287 від 25.12.2023 року, 25.12.2023 року о 13:00 годині за адресою: м. Білозерське, вул. Ватутіна, біля буд.7 гр. ОСОБА_1 порушила правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного подарку, а саме здійснила торгівлю з рук пачку сигарет MARSHALL за ціною 55 грн., чим порушила вимоги п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ти самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, належним чином була повідомлена про розгляд справи, про що свідчить отримане нею особисто поштове повідомлення із судовою повісткою. Жодних заяв або доказів поважності неявки до суду ОСОБА_1 не надала.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 під час його складення було повідомлено, про те, що розгляд цієї справи відбудеться за викликом у Добропільському міськрайонному суді Донецької області. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість бути присутньою в судовому засіданні, оскільки була обізнана про складання працівниками поліції відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, їй були роз`ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить її особистий підпис у протоколі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вказане провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналіз статті 256 КУпАП свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції…».

Таким чином, особа, якій висунуте звинувачення, повинна бути детально поінформована про його причину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення останнього, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі«Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №367287 від 25.12.2023 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

В протоколі зазначено склад адміністративного правопорушення як «11.10.2023 року о 16.30 годині в магазині «25.12.2023 року о 13:00 годині за адресою: м. Білозерське, вул. Ватутіна, біля буд.7 гр. ОСОБА_1 порушила правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного подарку, а саме здійснила торгівлю з рук пачку сигарет MARSHALL за ціною 55 грн., чим порушила вимоги п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ти самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції…».

Таким чином, особа, якій висунуте звинувачення, повинна бути детально поінформована про його причину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення останнього, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Тобто з наведеного вбачається, що описані фактичні обставини (дії особи, які ставлять у провину) дають підставу вважати, що вони підпадають під ознаки правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 156 КУпАП, оскільки свідчать, що ОСОБА_1 торгувала тютюновими виробами з рук.

В той же час коли в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП, тобто за роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Вказане свідчить, що суть описаного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 є незрозумілою та суперечливою і не дає суду чіткого розуміння в чому ж саме обвинувачують її, чи то в торгівлі сигаретами без марок акцизного збору (ч. 1 ст. 156 КУпАП), чи то в торгівлі сигаретами з рук (ч. 3 ст. 156 КУпАП).

Суд зазначає, що за для можливості притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення суд повинен чітко розуміти в чому обвинувачують особу. Відсутність чіткого, конкретизованого обвинувачення унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки суд перевіряє факти, які підлягають оцінці лише в межах обвинувачення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо враховувати при доведеності вини особи з огляду на гарантування кожному обвинуваченому можливості засудження виключно при доведеності вини поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 156, 221, 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області С.А. Притуляк