Провадження № 33/824/86/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Собчук Н.Ф. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.09.2023 року о 16 год. 00 хв., рухаючись в Київській області, Білоцерківському районі, с. Трушки, вул. Зарічна, 3А, керував транспортним засобом марки HONDA DIO, державний номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Собчук Н.Ф. вказано, що зазначена постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначила, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, мопедом не керував, а стояв поруч з ним разом зі своєю малолітньою донькою, коли до нього підійшли працівники поліції та запитали чи вживав він спиртні напої. Отримавши відмову, поліцейські намагалися силою посадити його до службового автомобіля, проте він попросив їх цього не робити на очах у дитини. ОСОБА_1 сказав поліцейському, що може пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на тестері «Драгер», однак його в них не було, а їхати до медичного закладу він відмовився, бо ні з ким було залишити дитину, після чого йому повідомили про складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того захисниця вказала, що долучений до матеріалів справи відеозапис частково відображає події складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відео триває лише 42 секунди після чого переривається. Відтак на відеозаписі не зафіксований час проведення відеозйомки та час складання протоколу, не зафіксовано чи ознайомлювали ОСОБА_1 зі складеним протоколом та документами, чи були роз`яснені його права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В долученому відеозаписі також не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений у протоколі час і місці, а інших доказів, які б підтверджували вказаний факт матеріали справи не містять, як і не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що з такого відеозапису неможливо встановити чи були дотримані поліцейськими при складанні протоколу вимоги ст. 266 КУпАП. За таких обставин просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення не надходило. 06 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Собчук Н.Ф., в якому вона просила проводити розгляд справи без її часті.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 03.09.2023 серії ААБ №230853, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер так і в медичному закладі, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; копією постанови серії БАД №336025 від 03.09.2023 за ч.2 ст.126 КУпАП.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, та якому суд першої інстанції дав належну оцінку, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу HONDA DIO та рухався на ньому разом з дитиною.Крім того, суд звертає увагу що в матеріалах справи наявна постанова від 03.09.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за керування транспортним засобом HONDA DIO без посвідчення водія. Відтак суд вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - приладу Драгер. Також працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Жодних пояснень з приводу причин відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - приладу Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 не надав. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є неповним, не фіксує час проведення відеозйомки та переривається. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу Драгер на місці зупинки так і в медичному закладі. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що на думку захисника свідчить про те, що ОСОБА_1 не був в стані алкогольного сп`яніння, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Собчук Н.Ф. залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька