Провадження № 3/359/397/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, потерпілої та її представника, свідків ОСОБА_1 , з використанням відеоконференцзв`язку, з технічною фіксацією, адміністративний матеріал, який надійшов від Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не встановлено -

в с т а н о в и в :

20.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 не вжив заходів, щодо самовільного виходу з двору собаки породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан» чорно коричневого окрасу в холці 50 см., в результаті чого близько о 11 год. 00 хв. за адресою: с. Вишеньки, вул. Щаслива, 7, остання накинулась на собаку породи «Померанський шпіц», вкусивши останню, внаслідок чого собака загинула. У цьому зв`язку, ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди з розмірі, що еквівалентний 2000 доларів США. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 3 ст.154 КУпАП.

В режимі відео конференції допитаний в судовому засіданні 02.02.2024 року свідок ОСОБА_1 пояснив, що потерпілу ОСОБА_3 знає, оскільки вона є його сусідкою по дачному будинку, підтримує з нею сусідські відносини. Так, 20.11.2023 року він перебував на своїй території дачного господарства, почув крики своєї сусідки, через 3-4 хвилини він вибіг на подвір`я вулиці та побачив сусідку ОСОБА_4 , біля якої стояла велика собака породи німецька вівчарка, яку вона намагалася відігнати, коли він підійшов то побачив, що їхня маленька собачка лежить на землі, а велика собака вівчарка намагається її вкусити знову. Він почав допомагати відігнати велику собаку так як, біля ОСОБА_4 перебувала маленька дитина, в цей час побачив, що чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_5 почав бігти до них та з криком підняв галас, чим злякав собаку, яка побігла в невідомому напрямку. Дану собаку бачив раніше, вона бігала по сусідській вулиці без намордника та повідка, дана собака була доглянута. Кому саме належить вівчарка він не знає. Власника собаки вівчарки на місці події не було, особисто він його не знає.

В судовому засіданні 09.02.2024 року ОСОБА_2 свою вину не визнав. Повідомив, що належно утримає собаку. Приїхавши до своєї земельної ділянки 21.11.2023 року приблизно о 09 год. 50 хв. побачив, що хвіртка домоволодіння відкрита, собаки не було на місці. Також побачив, що був зламаний замок, протоптана стежка до задньої хвіртки та виявив відсутність будівельних матеріалів. Після чого він сів в автомобіль та поїхав шукати собаку, в цей час зателефонував сусід та повідомив що в групі додатку «Viber» було виставлено оголошено, що його собака бігає по вулицям в районі «Золоче». Прибувши в котеджне містечко «Золоче» він побач свою собаку, яка була прив`язана біля охорони. Біля собаки були присутні дільничний офіцер та люди, чоловік на ім`я ОСОБА_5 повідомив, що його собака покусала іншу маленьку собачку, яка померла та він повинен відшкодувати її вартість 2000 доларів, на що він поросив докази, що саме його собака покусала їхню. Вважає, що його собака не могла покусати іншу собаку, оскільки не була агресивною, була підготовленою кінологами, жодних доказів що саме його собака вчинила дії, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, на його думку, відсутні. Якщо це і мало місце, то собака залишила домоволодіння не з його вини, а у зв`язку із злочинними діями невідомих на його ділянці, що розташована в АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_2 повідомив, що після події Золочівська ОТГ проводила обстеження його помешкання та умов утримання собаки, і порушень з цього приводу норм законодавства ними виявлено не було.

Потерпіла ОСОБА_3 суду повідомила, що 20.11.2023 року вона разом з дитиною та своїми двома маленькими собачками породи «Помаранчевий» шпіц вийшла на подвір`я для прогулянки. Приблизно о 10.30 год. під час прогулянки вони зустріли собаку породи вівчарка, яка підбігла до них та почала пригати на них, вона почала голосно кричати та відганяти вівчарку. Дана вівчарка схватила їхню маленьку собаку в зуби та після того, як з`явився її чоловік ОСОБА_5 , собака побігла від них, а він намагався догнати вівчарку. Крім того, до них підходив свідок ОСОБА_1 , який також бачив ту собаку та наслідки її нападу, він також чув її крики про допомогу. Після всієї події вони викликали дільничного інспектора та ветеринара який намагався реанімувати їхню собаку. Дільничний інспектор відібрав всі пояснення. Наступного дня 21.11.2023 року приблизно о 09 год. ранку вона самостійно знайшла собаку в котеджному містечку біля охорони, яка були прив`язана. Раніше вона не бачила дану вівчарку.

Також потерпіла зазначила, що собаку вона впізнала та надала відповідні фотоілюстрації. Крім того, зазначила, що саме указана собака бігала по прилеглим територіям с. Вишеньки та КМ «Золоче» ще 19.11.2023 року, про що є повідомлення в групі громади села, з прив`язкою до місцевості та навігацією по часу і території виявлення. Вона впевнена, що саме вівчарка ОСОБА_2 , а не будь-яка інша вівчарка напала на її собачку, внаслідок чого вона померла. При цьому, саме та собака, яку забрав ОСОБА_2 біля охорони в КМ «Золоче» і є вівчаркою, яка напала на неї та її собачку. З цього приводу, вона також надала докази звернення до ветеринарної клініки і проведення маніпуляцій щодо реанімації тварини, які не принесли позитивних результатів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонувала дружина, яка є потерпілою у справі, та повідомила про напад собаки, і він вибіг на двір та побачив собаку породи німецька вівчарка, почав кричати та відганяти її від людей, дана собака побігла в невідомому йому напрямку. Дружина перебувала з малолітньою дитиною. Після цього він їздив по території котеджного містечка та шукав собаку породи вівчарка, яка напала на його собаку та покусала її. На наступний день вони разом з дружиною її знайшли, через повідомлення групи спільноти села, собака була прив`язана біля охорони після чого її забрав власник. Він впізнав собаку, яку бачив за день до цього та яка, напала на його собаку, це одна і та сама собака породи вівчарка.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2023 року о 9 годині ранку зателефонував ОСОБА_2 , та повідомив, що в нього на домоволодінні зламана хвіртка та пропала собака породи вівчарка. ОСОБА_7 в с. Вишеньки проживає близько 12 років. Він не бачив чи були випадки щоб собака ОСОБА_2 самовільно бігала по території села чи містечка. Він декілька разів за проханням ОСОБА_2 годував дану собаку. Вона не проявляла ознак агресії, хоча він знає, що вона охороняла домоволодіння ОСОБА_2 . Коли він годував собаку, то робив це через отвір в низу огорожі чи воріт, особисто до неї не заходив. Крім того, один раз бачив, що коли хтось перебував на території домоволодіння ОСОБА_2 у зв`язку з будівельними роботами чи транспортуванням матеріалів, то його собака знаходилась у вольєрі.

Представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Стукалова І.В. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 створені належні умови для утримання собаки, утримання її без прив`язі на території належним чином огородженого домоволодіння, що належним чином зачиняється та не унеможливлює самовільного залишення собакою зазначеного подвір`я, що підтверджується актом обстеження № 121 від 20.12.2023 року. Разом з тим, залишення собакою території подвір`я відбулося з причини незалежних від волі власника собаки ОСОБА_2 . Сукупність наданих стороною захисту доказів дозволяє спростувати висунуте ОСОБА_2 обвинувачення та зробити беззаперечний і однозначний висновок про відсутність у ОСОБА_2 умислу, намірів, та дій направлених на порушення правил утримання собаки німецької вівчарки на прізвисько « ОСОБА_8 ». Зважаючи на наведене та відсутність доказів вини ОСОБА_2 , захисник просила закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Сацик Р.В. в судовому засіданні зазначив, що собака вівчарка «Топаз» покинула подвір`я та бігала майже 2 дні по селищу, в результаті чого накинулась на собаку потерпілої, та, як наслідок, остання загинула. ОСОБА_2 стверджує, що приїхавши до дачного будинку виявив зламаний замок та відчинену хвіртку до свого домоволодіння, протоптану стежку до домоволодіння, та виявив відсутність будівельних матеріалів. ОСОБА_2 звернувся до відділку поліції тільки на наступний день, а не в той самий день коли була виявлена крадіжка. Важливо зазначити, що ОСОБА_2 не проживає разом з собакою, а проживає в м. Києві, залишає її в домоволодінні. Приїжджає до собаки раз в декілька днів. З цього можна зробити висновок, що собака більшість часу перебуває голодна, за нею не доглядають та не виховують. Відповідно, це стало наслідком втечі собаки з подвір`я яі подальшого нападу на людей та собаку потерпілої. Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважав за необхідне застосовувати відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією тварини.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши особу, яка притягується до відповідальності його представника, потерпілу та її представника, допитавши свідків, дослідивши додатково подані сторонами докази, приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, знайшла своє підтвердження та доводиться відповідними доказами, що містяться в матеріалах про адміністративне правопорушення згідно протоколу серії ВАБ № 977098 від 21.11.2023 року, з яким правопорушник був ознайомлений.

При цьому для вирішення цієї конкретної справи суду слід вирішити наступні питання: чи дійсно собака ОСОБА_2 вчинила напад на собаку потерпілої; чи були порушені ОСОБА_2 правила утримання собаки; чи повинен ОСОБА_2 нести відповідальність за дії собаки, власником якої він є.

Доказами щодо підтвердження тому, що саме собака ОСОБА_2 вчинила напад на собаку потерпілої та вільно пересувалась по території Золочівської громади, є протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке що готується), письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 20.11.2023 року, поданими нею доказами ідентифікації собаки німецької вівчарки, власником якої є саме ОСОБА_2 , як тварини, яка здійснила напад на неї та її собаку, що досліджені судом в ході судового розгляду. Сумнівів тому, що саме ця собака німецька вівчарка на кличку «Тарзан», володільцем якої є ОСОБА_2 , у суду не виникло.

Вирішуючи питання, чи були порушені ОСОБА_2 правила утримання собаки, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Зазначені правопорушення тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Зазначена позиція наведена в диспозиції статті 154 КУпАП кореспондується з положеннями статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 року.

Так, згідно вимог зазначеного Закону, особливостями утримання домашніх тварин є і зобов`язання власника (особи яка утримує) забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Правила ж утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Але вони не можуть суперечити основному закону та законодавчим актам України. Згідно Конституції України основною цінністю є життя людини, основним законом гарантується і захист права власності громадян.

Про те, що собака (тварина) є майном (річчю) особи яка є власником чи володіє на правій підставі нею, свідчить ст. 180 ЦК України.

В цьому зв`язку, суд зазначає, що собака є майном і джерелом підвищеної небезпеки, і однозначно становить небезпеку для життя чи здоров`я людини, незважаючи на її розміри, породу, вік чи масть.

Саме тому вигулювання будь-яких собак повинно здійснюватися на повідку та у відведених для цього місцях у супроводі особи, яка її утримує чи вигулює.

В той же час, в даному випадку вигул собаки не здійснювався, а остання залишила місце свого утримання самостійно.

Цьому, звичайно, сприяло те, що володілець собаки ОСОБА_2 залишав собаку саму на значний період часу на огородженій території недобудованого дачного будинку. При цьому, як встановлено Актом обстеження та вбачається з показів ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 територія домоволодіння обладнана вольєром, де така собака може утримуватись.

Згідно відповіді Золочівської сільської ради від 14.12.2023 року №02-18/2560, рішення про затвердження правил утримання домашніх тварин в межах Золочівської територіальної громади не ухвалювалось. В межах територіальної громади відносини у сфері поводження з домашніми, свійськими тваринами та птицею, забезпечення відповідного санітарного, екологічного та епізоотичного стану території громади регулюється відповідно до Законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про захист тварин від жорсткого поводження», «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про ветеринарну медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про захист населення від інфекційних хвороб», та іншими нормативно-правовими актами та документами. Згідно ж з п.9.2.2. Правил благоустрою населених пунктів Золочівської територіальної громади, затверджених рішенням Золочівської сільської ради від 12.02.2021 року №147-7-VIII, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати сторожових собак на прив`язі або без прив`язі лише в закритих дворах, щоб виключати можливість їх загрози здоров`ю громадян.

Судом встановлено, що собака, володільцем якої є ОСОБА_2 , а саме німецька вівчарка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » залишила місцем свого утримання, у зв`язку з чим виникла можливість загрози здоров`ю громадян.

Позиція ж ОСОБА_2 , яка зводиться до того, що собака не могла напасти, оскільки вона не була агресивною та проходила підготовку кінологів для сторожової собаки, спростовується фактом нападу такої вівчарки на собаку потерпілої. Крім того, суд оцінює у цьому зв`язку наданий потерпілою стороною відеозапис з камер спостережень 21.11.2023 року біля пункту охорони КМ «Золоче», а саме вибірковість поведінки указаної собаки (німецької вівчарки володільцем якої є ОСОБА_2 ) в різних ситуаціях, особливо в разі, якщо людина проходила з іншою собакою (зафіксовано факт активної поведінки в, що призвело до падіння людини, яка вигулювала меншу за розміром собаку на повідку). Тому, у суду відсутні підстави стверджувати без сумніву щодо адекватності поведінки німецької вівчарки по відношенню до інших собак та їх власників (володільців). Крім того, суд враховує, що у разі тривалого перериву у вихованні сторожової собаки (тренування та вишкіл), поведінка такої собаки може змінюватись, і взагалі не є сталою.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 зобов`язаний був утримувати собаку таким чином, щоб виключити будь-яку можливість загрози здоров`ю громадян, чого зроблено ним не було. Так, на думку суду, ОСОБА_2 повинен був утримувати її у вольєрі, оскільки такий був наявний, а в разі перебування поза його межами, згідно зазначених вище Правил благоустрою (п.9.2.2.), на прив`язі, оскільки закритий двір таким не виявився в даній ситуації.

З цього приводу, суд вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний був врахувати можливість пошкодження воріт, хвіртки, та самої огорожі, що призвело до залишення місця утримання собакою самостійно. В даному випадку, такі дії повинні супроводжуватись не лише умислом, а й необережністю, оскільки особа повинна була врахувати таку можливість та наслідки, однак, не вжила всіх вичерпних заходів, маючи їх в розпорядженні (вольєр, утримання собаки на прив`язі, тощо), для уникнення такої ситуації.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП, щодо порушення правил утримання собак, в даному випадку собаки породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан», яка не відноситься до Переліку небезпечних порід собак, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1124.

Крім того, суд враховує, що Порядок і правила проведення обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 року №944.

Кваліфікуючою ознакою даного правопорушення, є заподіяння шкоди майну потерпілої ОСОБА_3 , яким є собака породи «Померанський шпіц», і яка загинула внаслідок укусу собаки породи «Німецька вівчарка», власником (утримувачем) якої є ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що внаслідок зазначеного вище порушення правил утримання собак ОСОБА_2 було спричинено шкоду майну потерпілої ОСОБА_3 , дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 154 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в той же час, суд першої інстанції має повноваження встановлення дійсних обставин, які не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягається до відповідальності.

Саме це судом встановлено, шляхом додаткового зазначення про недотримання ОСОБА_2 п.9.2.2 Правил благоустрою Золочівської територіальної громади щодо утримання собаки на території закритого домоволодіння.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_2 дій, які спричинили заподіяння шкоди майну потерпілої (здоров`ю тварини - собаки володільці), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Крім того, суд критично оцінює наявність доказів звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо пошкодження хвіртки та викрадення певної кількості будівельних матеріалів з території його домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 .

Так, сама заява подана ОСОБА_2 після того, як він забрав свою собаку від охорони КМ «Золоче», де пес вівчарка «Тарзан» був прив`язаний, що мало місце до 12.00 год. 21.11.2023 року. Саме до цього часу ОСОБА_2 дізнався, що його собака покусав іншу собаку потерпілої, внаслідок чого вона померла, та отримав вимогу про відшкодування збитків. Після цього, о 12.55 год. 21.11.2023 року ОСОБА_2 вже звернувся до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області у вигляді телефонного повідомлення стосовно того, що саме в ніч з 20.11.2023 року на 21.11.2023 року невідомі особи зрізали замки воріт та викрали метал і деревину (талон-повідомлення Єдиного обліку № 23919).

Зазначена обставина, на даний час, не може свідчити про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 154 КУпАП, саме за порушення правил утримання собак, зважаючи на причинний зв`язок між бездіяльністю останнього та відповідними наслідками (напад та смерть собаки потерпілої), настанню яким можливо сприяли інші фактори (вчинення кримінального правопорушення третіми особами на території домоволодіння ОСОБА_2 ).

В разі доведеності вини інших осіб, та встановлення обставин, які б свідчили про залишення собакою свого місця утримання внаслідок злочину третіх осіб, ОСОБА_2 має право на відшкодування завданих збитків та шкоди, в тому числі, в порядку регресу.

В той же час, в матеріалах провадження містяться докази тому, що собака ОСОБА_2 могла залишити місце утримання і 19.11.2023 року. Зазначені доводи спростовані відповідними доказами не були.

З цих підстав, суд надає таку оцінку зазначеним обставинам та доказам, і приходить до наведених вище висновків.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а саме порушення правил утримання собак, що виразилось у самовільному залишенні собакою, яка не перебувала у вольєрі та без прив`язі, місця свого утримання по АДРЕСА_2 , внаслідок чого остання напала на собаку потерпілої ОСОБА_3 внаслідок чого собака останньої загинула, що спричинило шкоду майну потерпілої.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді).

З цього приводу суд приймає до уваги, що станом на 16.02.2024 року строки притягнення до відповідальності не пройшли, оскільки вчинення ним правопорушення виявлено 21.11.2023 року.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя виходить з наступного.

Відомості про те, що ОСОБА_2 раніше притягалась до адміністративної відповідальності в протоколі відсутні.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, що адміністративним стягненням, необхідним для виховання ОСОБА_2 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень, повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп., з конфіскацією тварини німецької вівчарки на кличку «Тарзан».

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_2 , як з особи на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. 23, 33, ч. 3 ст. 154 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у скоєні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., що слід стягнути на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м. Київ/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010001; код класифікації доходів бюджету 21081300), з конфіскацією тварини (німецька вівчарка на кличку «Тарзан», ІНФОРМАЦІЯ_3 , масть «чепрак», кобель, довгошерста, паспорт № НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С. М. Вознюк