ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андрієнко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Андрієнко Вікторії Анатоліївни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 17.11.2023 року о 15 годині 26 хвилин, за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, ЕО № 820, керуючи т/з «JEEP Patriot» д/з НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з «AUDI A4» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Андрієнко В.А. вказує, що постанова місцевого суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою передчасно з допущенням істотних порушень норм процесуального права за результатом неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а безпідставна відмова у призначенні судової автотехнічної експертизи, висновок якої мав би важливе значення для встановлення істини у справі, призвело до прийняття незаконного рішення.

Посилається на те, що згдіно схеми ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній полосі руху, а не на полосі руху автомобіля Ауді ОСОБА_2 , в момент, коли автомобіль «JEEP Patriot» вже почав здійснювати розворот. Зазначене спростовуює показання водія ОСОБА_2 про те, що зіткнення сталося через зміну напрямку руху автомобіля «JEEP Patriot» під керуванням ОСОБА_1 , оскільки для здійснення перестроювання у ліву смугу руху, здійснення дій, пов`язаних з переконанням у відсутності автомобілів на зустрічній полосі руху, початок здійснення маневру розвороту ліворуч, водію ОСОБА_1 був необхідний певний час. Отже, показання водія ОСОБА_2 про те, що саме дії водія ОСОБА_1 по зміні напрямку руху (перестроювання у крайню ліву смугу руху) були у причинно-наслідковому зв`язку із зіткненням автомобілів, є неспроможними.

Водій ОСОБА_2 , відповідно до вимог п.п.12.3, 12.4. Правил дорожнього руху, був зобов`язаний знизити швидкість, об`їхати автомобіль «JEEP Patriot» і навіть зупинитися. Однак водій ОСОБА_2 не застосував гальмування до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , не вживав заходів безпечного об`їзду автомобіля «JEEP Patriot», що узгоджується з поясненнями водія ОСОБА_1 . Крім того, пояснення ОСОБА_1 підтверджуються й схемою ДТП, з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування лише після зіткнення, а гальмівний шлях автомобіля Ауді після зіткнення з автомобілем «JEEP Patriot» складає 23 метри.

Отже, всупереч п.10.1 ПДР, водій ОСОБА_2 змінив напрямок руху ліворуч (виїхав на зустрічну полосу руху), що було небезпечним, оскільки в момент початку ним зміни напрямку руху, в попутному напрямку вже здійснював розворот ліворуч автомобіль «JEEP Patriot» та в результаті даного маневру відбулось зіткнення. Тобто дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР, що і знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Також апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що швидкість руху автомобіля Ауді не мала на той момент суттєвого значення та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення автотехнічної експертизи.

Вказує, що ОСОБА_1 , після винесення постанови судом першої інстанції, звернувся за правовою допомогою та адвокат звернулась до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру із заявою про проведення експертизи.

13.02.2024 року адвокату було надано висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-24/5683-ІТ віл 12.02.2024 року, відповідно до якого експерт прийшов до висновку, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «JEEP Patriot» ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР.в діях водія автомобіля «JEEP ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей будь-яким вимогам ПДР України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля AUDI A 4 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. При заданому механізмові водії, дії водія автомобіля AUDI A 4 ОСОБА_2 не відповідали вимогами п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Таким чином, на думку захисника, висновком експертного дослідження, на підставі схеми місця ДТП, пояснень обох водіїв та протоколу про адміністративне правопорушення, було підтверджено доводи ОСОБА_1 про винуватість водія Ауді у даній ДТП, які місцевим судом були безпідставно відкинуті.

Враховуючи викладене, захисник просить долучити до матеріалів справи копію висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-24/5683-ІТ від 12.02.2024 року, дослідити його в судовому засіданні; постанову судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Андрієнко В.А. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили скасувати рішення місцевого суд та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому захисник, посилаючись на висновки експертного дослідження № ЕД-19/104-24/5683-ІТ від 12.02.2024 року, вказує, що в даній обстановці саме водій ОСОБА_2 винен у ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення сторони захисту, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №555243 від 17.11.2023 року, згідно якого 17.11.2023 року о 15 годині 26 хвилин в м. Дніпро, Соборний район, проспект Гагаріна, електроопора 820, воді ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «JEEP Patriot» д/з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконався у безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «AUDI A4» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Зазначено, що потерпілим є ОСОБА_2 , до протоколу додаються схема місця ДТП та пояснення водіїв.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено на окремому аркуші, також зазначено С составленным протоколом не согласен.

Крім того зафіксовано, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 від 30.03.2000 року, видане ДАІ МВС-УВС Дніпропетровський МРЕВ-1 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 .

Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія нею отримана (а.с.1);

- схему місця ДТП від 17.11.2024 року, в якій зазначено місце зіткнення транспортних засобів, напрямки руху автомобілів, розташування електроопори 820, гальмівний шлях автомобіля «AUDI A4» д/н НОМЕР_2 , горизонтальні розмітки проїзної частини.

В схемі також вказано, що освітлення місця ДТП денне, стан покриття проїзної частини сухе, є наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини. Недоліків в утримання вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП немає.

Також у схемі місця ДТП відображено, що автомобіль «AUDI A4» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 отримав пошкодження заднього правого крила, задніх правих дверей, передніх правих дверей та правого порогу.

Автомобіль «JEEP Patriot» д/з НОМЕР_1 отримав пошкодження переднього бамперу з лівої сторони, переднього лівого крила, переднього лівого диску та передньої рамки.

В графі порушення пункту ПДР за ст. 124 КУпАП зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР.

Схема місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав, а також учасниками події водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без будь-яких зауважень (а.с.2).

- письмові пояснення водія ОСОБА_2 , згідно яких 17.11.2023 року о 15 годині 26 хвилин він, керуючи траспортним засобом «AUDI A4» д/н НОМЕР_2 , рухався зі сторони вулиці Лазаряна в бік проспекту Гагаріна та вулиці Марії Кюрі. Рухаючись в крайній лівій смузі, водій який керував автомобілем JEEP Patriot» почав різкий маневр, а саме перестроюватися в крайню ліву смугу. Через те, що водій JEEP Patriot» не впевнився з безпечності свого маневру, здійснив удав в праву частину автомобіля ОСОБА_2 (а.с.3);

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 , відповідно до яких 17.11.2023 року о 15 годині 26 хвилин, він, керуючи автомобілем «JEEP Patriot» д/з НОМЕР_1 , рухався по проспекту Гагаріна в сторону вулиці Марії Кюрі зі швидкістю 60 км/год у середньому ряду. При перестроюванні в лівій ряд, включив поворот вліво і почав перестроюватися в лівий ряд для розвороту через смугу розділювальну полосу. При цьому в дзеркало заднього виду він дивився, автомобіль Ауді 0554 був зорово далеко. В момент повороту на величезній швидкості, в його автомобіль влетів інший автомобіль. Також ОСОБА_1 зазначив, що має досвід водіння автомобіля 30 років. Швидкість автомобіля Ауді було приблизно 130 км/год, що підтверджує гальмівний шлях.(а.с.4).

Натомість, суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги наведені письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що він розпочав маневр розвору ліворуч, перебуваючи вже у крайній лівій смузі, і в цей час, на великій швидкості в його автомобіль врізався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , зазначивши, що саме ОСОБА_1 виїхав на смугу руху водія ОСОБА_2 , не переконавшись в безпеці свого руху, а швидкість руху автомобіля Ауді на той момент не мала суттєвого значення, так як причинний зв`язок між порушенням ПДР і наслідками, знаходяться саме в діях ОСОБА_1 .

Разом з цим, згідно висновку експерта за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження за фактом ДТП від 12.02.2024 року № ЕД-19/104-24/5683-ІТ (а.с.26-27), долученого до апеляційної скарги захисника Андрієнко В.А. та дослідженого під час апеляційного розгляду, вбачається, що судовим експертом Троценком К.О. було встановлено, що в даній дорожній обстановці водію автомобіля JEEP Patriot ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху ліворуч необхідно було переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасниками руху, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху.

Оскільки водій автомобіля JEEP Patriot ОСОБА_1 перед початком зміни напрямку руху ліворуч впевнився в безпеці свого маневру та здійснював маневр розвороту в момент, коли смуга руху була вільна від інших транспортних засобів, а автомобіль «AUDI A4» змінив напрямок руху ліворуч вже після того, як водій ОСОБА_1 почав маневр розвороту ліворуч, та в результаті саме зміни напрямку руху ліворуч автомобілем «AUDI A4» відбулось зіткнення ТЗ, то технічна можливість по уникненню даної ДТП не встановлювалась діями водія ОСОБА_1 та в його діях не вбачається невідповідностей будь-яким вимогам ПДР України.

В даній дорожній обстановці водію автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху ліворуч необхідно було переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п.10.1 ДПР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Оскільки зміна напрямку руху ліворуч для водія автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 була небезпечною та оскільки в момент початку ним зміни напрямку руху, в попутному напрямку вже здійснював розворот ліворуч автомобіль JEEP Patriot і в результаті даного маневру відбулось зіткнення з даним автомобілем, то дії водія автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 , при заданому механізмі події, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору перебувало в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Отже, за висновком судового експерта, у дані дорожній обстановці водій автомобіля JEEP Patriot ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України та в діях водія автомобіля JEEP Patriot ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей будь-яким вимогам ПДР України.

Натомість у даній дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України та при заданому механізмові події, дії водія автомобіля «AUDI A4» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, а отже на спростування вищенаведених показань ОСОБА_1 та висновків автотехнічного дослідження належних доказів не надав.

Апеляційний суду зазначає, що сторони є вільними у виборі та користуванні своїми процесуальними правами, передбаченими статтями 268, 269 КУпАП, зокрема, щодо надання суду належних доказів у доведенні своєї версії подій.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме факту порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Андрієнко В.А. підлягає задоволенню, а постанова судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Андрієнко Вікторії Анатоліївни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО