КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року місто Київ

Справа №369/9780/23

Провадження № 33/824/904/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2023 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 11.06.2023 о 21 год. 30 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом MercedesBenz, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Машинобудівників/Боголюбова Бучанського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на приладі «Драгер» та в медичному закладі водій відмовився.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Не погодившись з такою постановою, Маркицький Андрій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 , 29 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповноту судового розгляду, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що постанова була прийнята з невідповідністю висновків обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що після відмови на проходження огляду на місці зупинки, працівники поліції не запропонували й не направили особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, водієм був його друг, а працівники поліції під`їхали до автомобіля, коли він не рухався. Про це працівники поліції були повідомлені, однак останні все одно склали протокол, який не є допустимим доказом, оскільки викладені у ньому обставини не відповідають дійсності.

Під час вивчення матеріалів справи було виявлено пошкодження диску, який міститься в матеріалах справи на аркуші справи 9, про що складено акт про пошкодження диску за підписами секретаря судового засідання, головного консультанта, помічника судді та судді (а. с. 58).

З метою здійснення повного та всебічного судового розгляду, безпосередності дослідження доказів були здійсненні запити до Вишнівського ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про надання відеозапису з нагрудної камери № 10 із фіксацією подій від 11.06.2023. Листом т.в.о. начальника Бучанського РУП ВП № 1 ГУНП в Київській області від 22 лютого 2024 року за вх. № 712 повідомлено, що запитувані відеозаписи з портативних відео реєстраторів поліцейських не можуть бути надані, оскільки вони автоматично були видалені через сплив строку їх зберігання.

15 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Намчук В.М. подав додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких було надано стислий виклад зображуваних події на відеозаписах, що містилися на пошкодженому диску та долучено диск із відповідними записами. Поміж цього, вказувалося, що не доведено факт керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинки, що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 на захист оскільки не допитав свідка ОСОБА_2 , що відеозапис не може бути допустимим доказом, оскільки переривається, внаслідок чого частина події не зафіксована та відображена без додержання єдиної хронології.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив їх задовольнити: постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст .247 КУпАП. Додатково перепросив за свою некоректну поведінку на відеозаписах, що досліджувалися у судовому засіданні, пояснив, що автомобілем не керував, оскільки його привіз друг ОСОБА_3 , а також, що його стан сп`яніння об`єктивно унеможливлював керування автомобілем.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Намчук В.М. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив їх задовольнити: постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст .247 КУпАП. Додатково пояснив, що з відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і факту його зупинки поліцейськими. Зазначив, що цей факт не підтвердили також і свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були вказані у протоколі. Наголосив, що перебування особи в автомобілі на водійському місці в стані алкогольного сп`яніння не утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130, незважаючи на наявність ввімкненого двигуна. Вважав, що протокол був складений скоріше як реакція на некультурну поведінку ОСОБА_1 , а ніж за реальне адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, свідка ОСОБА_2 та працівників поліції, які складали протокол : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи , копію запису з нагрудних камер поліцейських, надану захисником, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та законність постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 485144 від 11.06.2023, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 11.06.2023, розпискою ОСОБА_7 від 11.06.2023 про отримання транспортного засобу, рапортами поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2023, копією постанови від 11.06.2023 серії БАБ № 188835, відео з бодікамери поліцейського на цифровому носії з місця події, поясненнями свідків, наданими в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом вказується, що з матеріалів справи, зокрема з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки.

Апеляційний суд погоджується, що з матеріалів справи не вбачається факту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Разом із цим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується такими доказами:

1) відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 було виявлено працівниками поліції на водійському місці автомобіля MercedesBenzд.н.з. НОМЕР_1 . На запитання поліцейського «звідки їдете», відповідає «з Києва» (відеофайл …_0123 час 21:22:33), проте після цього повідомляє, що він «навіть не їхав» (час 21:24:16).У ході розмови ОСОБА_1 повідомляє другому поліцейському, що «я б запаркувався *мат*, пішов би додому спати» (відеофайл …_0127 час 21:40:20).Говорячи по телефону ОСОБА_1 каже «я приїхав додому, а його «качають» п`яного, я був за рулем, але не їхав, я приїхав додому, запаркувався, мене «качають», все, Юрійович, вибачай» (відеофайл …_0128 час 21:49:47-21:50:12).

2) постановою серії БАБ № 188835 від 11 червня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 11.06.2023 о 21 год. 50 хв. керував транспортним засобом MercedesBenz, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Машинобудівників/Боголюбова Бучанського району Київської області, на вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на т/з, чим порушив п. 2.4 та 2.1 «б» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказана постанова не оскаржувалась в установленому законом порядку, не була скасована, а тому доводить керування транспортним засобом ОСОБА_1 11.06.2023 року, перед відмовою пройти огляд на стан сп`яніння.

3) поясненнями та показами свідка ОСОБА_2 , який у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та приведений до присяги підтвердив свої пояснення, надані працівнику поліції, відповідно до яких він 11.06.2023 приблизно о 21 год. 26 хв. побачив як по зустрічній смузі за адресою м. Вишневе, вул. Боголюбова, 25, рухався Мерседес НОМЕР_1 чорного кольору;

4) розпискою від 11.06.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 взяв на себе відповідальність за т/з Mercedes-Benz НОМЕР_1 .

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується такими доказами:

1) відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки(відеофайл …_0126 час 21:38:33, відеофайл …_0127 час 21:43:31, час 21:43:52) ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на реальне проходження такого огляду, повідомляв, що необхідно «бути простіше» та переходив на особистості, а також не заперечував того факту, що він приїхав до себе додому у стані алкогольного сп`яніння (відеофайл …_0128 час 21:45:25-21:46:47). Зрештою поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що розцінює його дії як відмову, на що ОСОБА_1 відповів«розцінюйте як хочете, нічого проходити не буду» (відеофайл …_0129 час 21:50:35 - 21:50:47).

2) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2023.

Доводи про те, що не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, колегія суддів не приймає, так як з відеозапису вбачається, що було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку. Так, як ОСОБА_1 сам є працівником дорожньої патрульної поліції йому достовірно відомий порядок проходження огляду, передбачений Законом. Характер поведінки ОСОБА_1 беззаперечно свідчив про те, що йому відомо порядок проходження огляду, проте він від будь-якого проходження відмовився, як на прилад "Драгер", так і в медичному закладі. Стан ОСОБА_1 беззаперечно свідчив, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння і останній цього не заперечував, він намагався лише уникнути оформлення протоколу, шляхом погроз та здійснення телефонних дзвінків "впливовим" знайомим. З відеозапису вбачається, що дзвінки досягали результату, тому, що працівникам поліції телефонували невстановлені особи, проте останні повідомляли про події зупинки та пояснювали, що нададуть пояснення з приводу подій зупинки, але продовжували виконувати свої посадові обов 'язки.

Доводи про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, а підійшли до нього після зупинки не спростовують наявності в діях водія складу правопорушення, тому, що з сукупності доказів вбачається, що працівники поліції побачивши момент порушення правил дорожнього руху, одразу підійшли до водія. В часі збігається момент зупинки транспортного засобу і момент оформлення постанови про притягнення до адмін відповідальності, яка наведена вище, та намагання працівників поліції, з ' ясувати особу водія та провести огляд на стан сп`яніння. Працівники поліції підійшли відразу до автомобіля, порушення на якому ними було зафіксовано. Крім того, з самого початку позиція водія не обґрунтовувалась тим, що він вживав спиртні напої вже в автомобілі після зупинки. Останній визнавав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, але вважав, що оскільки він вже приїхав додому і збирався іти спати, небезпеки немає, то протокол колеги не повинні були вже складати.

В судовому засіданні апеляційного суду працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надали послідовні пояснення з приводу фактів виявлення ними порушення правил дорожнього руху з боку водія, та обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення. Пояснення працівників поліції послідовні та узгоджуються з відео-записом з бодікамер і в частині підстав з`ясування особи водія, через зупинку транспортного засобу на зустрічній смузі руху і в частині обставин фіксування відмови пройти огляд в установленому законом порядку на стан сп`яніння.

Разом з тим пояснення самого водія, які особа надавала в суді і пояснення на місці оформлення адміністративного матеріалу та вчинення порушення правил дорожнього руху є непослідовними, різняться як між собою так і з фактами, які фіксувались на камеру, що свідчить про надання суду неправдивих пояснень , які спростовані належними та допустимими доказами і розцінюються судом, як намагання уникнути відповідальності за скоєне порушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться «поза розумним сумнівом» сукупністю вищенаведених доказів та свідчить про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 привіз товариш ОСОБА_3 як безпідставні та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки із відеофайлу …_0128 вбачається, що ОСОБА_3 просить відлучитися із ОСОБА_1 на 5 хвилини для того аби «проконсультуватися» та він порадить йому що слід роботи та як поводитися (час 21:43:52). Натомість ні в цьому файлі ні у будь-якому іншому відео файлі, що міститься на диску не зафіксовано заперечень ОСОБА_3 щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а водієм був він. У ході подій ОСОБА_3 лише намагався стримати неадекватну поведінку ОСОБА_1 , проте жодного разу не повідомив поліцейським про безпідставність їх вимог через те, що саме він керував транспортним засобом ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про визнання неналежним та недопустимим доказом долученого до протоколу відеозапису через його переривання, що може свідчити про його коригування шляхом внесення змін апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За вимогами п. 1 Розділу VII цієї інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється зокрема: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу.

Разом із цим, при перегляді відеозапису, апеляційним судом встановлено, що дійсно, відео неодноразово переривається в ході відтворення. Проте, вказані переривання зумовлені відтворенням відео з бодікамери іншого поліцейського, яке відображає ті самі події з його перспективи. Такі переривання не спотворюють загальну картину процесу фіксування правопорушення. Крім того, при співставленні частин відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що вони утворюють єдине ціле із втратою у фіксуванні лише декількох хвилин між собою, що зумовлено особливостями запису самих камер. Втрата між першим відеофайлом, що закінчується на 21 годині 24 хвилині 27 секунді, та другим відеофайлом, який починається о 21 годині 28 хвилині 47 секунді, також не вплинула на об`єктивне відображення подій, що відбувалися на місці зупинки транспортного засобу, а тому не свідчить про недопустимість відеозапису з нагрудної камери поліцейського як доказу в цілому.

Посилання захисника на те, що в ті чотири хвилини на які міститься переривання було повідомлено про керування транспортним засобом іншим водієм не узгоджується з вищенаведеними фрагментами запису, які за часом мали місце в 21 год. 40 хв., тобто після переривання запису, де зі змісту висловлених ОСОБА_1 , речень вбачається, що він повідомляє, що він "припаркував" свій транспортний засіб, тобто саме він був водієм.

За таких обставин суд апеляційної інстанції відхиляє довід апелянта про недопустимість долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису, оскільки достовірність зафіксованих на ньому відомостей не викликає розумного сумніву та підтверджується матеріалами справи в цілому.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Слід зазначити, що вчинення ОСОБА_1 , який є працівником патрульної поліції правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП має більшу суспільну небезпеку, порівняно з пересічними громадянами, оскільки у працівника поліції має бути вищий рівень свідомості, який не повинен дозволяти поведінку, зафіксовану на камеру по відношенню до своїх колег, які перебували при виконанні своїх посадових обов`язків та діяли у відповідності з вимогами Закону.

Обрана міра покарання повністю відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та вимогам Закону.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2023 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа