Справа № 583/6011/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

установила:

29.11.2024 відносно ОСОБА_1 до суду надійшли адміністративні матеріали за № 583/6011/23, провадження № 3/583/86/23 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та № 583/6012/23, провадження № 3/583/87/24 про притягнення до відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що дані адміністративні матеріали про адміністративні правопорушення стосуються однієї особи, одночасно розглядаються одним і тим же судом, суд вважає за доцільне об`єднати їх в одне провадження.

Так, 23.11.2023 о 22.50 год. по вул. Миргородській, 167 в м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місця зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest Драгер 6820» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 23.11.2023 о 22.50 год. по вул. Миргородській, 167 в м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив виїзд на узбіччя з подальшим перекиданням на паркан, чим порушив п.2.3.б, п. 12.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та паркан зазнали пошкоджень, а їх власники понесли матеріальні збитки. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 23.11.2023 о 22.50 год. під час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля марки «Skoda Fabia» був не він, а його товариш на прізвище ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 був разом на святкуванні Дня народження товариша, де ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, натомість його товариш не пив, а тому погодився підвести ОСОБА_1 додому. Однак під час поїздки товариш ОСОБА_1 , який був за кермом зазначеного автомобіля, різко загальмував, в результаті чого автомобіль наїхав на камені, перевернувся і в`їхав у паркан домоволодіння. Після цього ОСОБА_1 , який перебував у шоковому стані, з метою допомогти своєму товаришу, повідомив особам, які зібралися на місці події, що за кермом був саме він. Працівникам поліції, які прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 повідомив, що за кермом автомобіля марки «Skoda Fabia» був не він, але згодом працівники поліції запропонували йому взяти вину на себе. Також йому невідомо чому відносно нього склали протокол за ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейським йому не було повідомлено про підстави для проведення такого огляду, не роз`яснено про порядок проведення огляду, а просто задано питання чи бажає він його пройти.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, врахувавши пояснення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та його захисника, суд виходить з наступного.

За приписами ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно вимог п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В п. 12.1 ПДР України зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що дійсно ОСОБА_1 , будучи водієм автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, чим спричинив виїзд автомобіля на узбіччя з подальшим перекиданням на дах та наїздом на паркан.

Зазначені обставини розвитку механізму події узгоджуються зі слідовою інформацією зафіксованою на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, з механічними пошкодженнями, що отримав транспортний засіб та паркан під час зіткнення, та з технічної точки зору сумнівів не викликають.

Отже відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 009611 від 24.11.2023 співвідносяться з фактичними обставинами, встановленими з дослідженої схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксована дорожня обстановка та розташування транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, на вказаній схемі графічно зображені та зафіксовані усі об`єкти, які мають суттєве значення для правильного встановлення фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд розцінює як намір уникнути відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є прямим наслідком допущення водієм ОСОБА_1 порушення п. 2.3.б, п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В адміністративно-деліктному праві принцип змагальності породжує право особи на пред`явлення своїх доказів на противагу тим доказам, які надані органом, який складав матеріали про адміністративне правопорушення. Проте, ОСОБА_1 не надав суду об`єктивних доказів на спростування фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 009611 від 24.11.2023, а його доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами та протирічать дослідженим судом доказам, які містяться у матеріалах справи.

За приписами загальних положень ПДР, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд приймає зазначені вище докази до уваги, вважає їх належними та допустимими, будь-яких сумнівів у їх достовірності у суду не виникає.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному доведена у судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази в їх сукупності є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення є такими, що узгоджуються між собою, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення та зібрані у порядку, встановленому законом.

При призначенні стягнення, враховуючи характер скоєного, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті за вказане правопорушення у виді штрафу. В даному випадку призначений вид покарання відповідає тяжкості та наслідкам скоєного правопорушення, а також забезпечить недопущення скоєння правопорушень в подальшому.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме (3028 грн. х 0,2)=605,60 грн.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд виходив з наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлюється статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом №1452/735 від 09.11.2015 Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до вказаних правових актів огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Перед проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським з використання спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» 16.02.2021 № 1231-IX , який набрав чинності 17.03.2021, внесено зміни до ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.»

За приписами ч. 1 ст. 266 КУпАп особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом №1452/735 від 09.11.2015 Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В п. 3 Розділу І Інструкції зазначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

З наведеного вбачається, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 5 Розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України за № 1026 від 18.12.2018, працівники поліції не забезпечили ведення відеозйомки безперервно до її завершення.

Так, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції проводили розмову з ОСОБА_1 поза межами службового автомобіля, в якому було встановлено камеру відеореєстратора.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості і про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 009544 від 24.11.2023 номер такого технічного засобу не зазначено.

При цьому з наявного відеозапису події не вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, його мова є чіткою, поведінка спокійною і впевненою, будь-які візуальні ознаки перебування його у стані алкогольного сп`яніння на відеозаписі не зафіксовано. Вказане свідчить про відсутність у працівників поліції підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.Крім того, з переглянутого відеозапису встановлено, що працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи не бажає він пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому не роз`яснивши необхідність такого огляду, а саме не вказав про наявність у нього ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, та наслідки його не проходження, не повідомив його про порядок проходження такого огляду, а саме застосування спеціального технічного засобу, або огляд у закладі охорони здоров`я, а лише зазначили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не вказавши, яка саме відповідальність за це передбачена.

Таким чином, сама по собі відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, відсутність у матеріалах справи даних, що у поліцейського були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС, свідчить про те, що огляд проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому він вважається недійсним.

Таким чином, доданий до матеріалів оптичний диск не містить запису, який би відображав обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також дотримання працівниками поліції визначеної законом процедури огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід також зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом.

Положеннями ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст. 254, 279 КУпАП приходжу до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю за відсутністю складу і події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст. 124, ст.ст. 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

постановив:

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 № 583/6011/23, провадження № 3/583/86/23 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та № 583/6012/23, провадження № 3/583/87/24 про притягнення до відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушенняоб`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 583/6011/23, провадження № 3/583/86/23.

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко