Справа № 206/1568/24
Провадження № 3/206/746/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Самарський районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря с/з Лукінова Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого енергетиком в ТОВ «Пілот», який зареєстрованого та проживає за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участю:

особи відносно, якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №388448 від 15.03.2024, вбачається, що 13.03.2024 о 07 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку із співмешканкою гр. ОСОБА_2 , ображав нецензурними словами, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав в повному обсязі, просив закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що 12 березня 2024 року він додому прийшов пізно, ліг спати. Після чого його співмешканка ОСОБА_2 забігла до нього в кімнату, почала скидати його речі з меблів та кричати, оскільки він кладе речі на її меблі. 13 березня 2024 року вранці перед роботою він виніс ці речі, килими та квіти поставив на підлогу, а остання вибігла, почала кричати про те, що він не має на це право. Він пішов на роботу, в цей час вона почала дзвонити в поліцію, після чого йому зателефонували і повідомили, що на нього складено вказаний протокол. Сварки він з ОСОБА_2 не вчиняв. Житло в якому вони мешкають ділити вона не хоче, щоб тихо і спокійно жити, і менше контактувати один з одним. Потерпіла хоче вижити його з будинку та посадити до в?язниці. Разом з тим зазначив, що не пам`ятає, що саме він казав того дня на адресу ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні, просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення. Разом з тим суду показала, що ввечері 12.03.2024 ОСОБА_1 прийшов напідпитку додому, залишивши свої черевики, які вона попросила прибрати, але у відповідь на це ОСОБА_1 її штовхнув. 13 березня 2024 року вранці вона прокинулась від того, що ОСОБА_1 гучно ходить по сходах. Останній виніс її квіти на подвір`я та почав кидати на них килим з висоти та виніс меблі. Вона вийшла подивитьсь, що відбувається, а він її штовхнув. У неї не було сил терпіти таку поведінку і тому вона викликала поліцію. В цей час він вже пішов на роботу. Вона написала заяву дільничному. Вказаний конфлікт між ними є довготривалим, оскільки він розпоряджається її речами без дозволу, висловлюється нецензурною лайкою. Мешкають вони разом, оскільки частини будинку належить їй на праві власності, а вона тривалий час піклувалася про хворого сина ОСОБА_1 , який хворіє на психіатричну хворобу. Під час складання протоколу співробітники поліції не запросили її до кабінету, вона чекала за дверима. Окрім того співробітниками поліції не було викликано свідків яких вона зазначала в своїй заяві. При цьому вказала, що того дня ОСОБА_1 її штовхнув, вона впала та отримала тілесні ушкодження, у вигляді синців та забоїв.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , суду показала, що є донькою ОСОБА_2 та зазначила, суду, що очевидцем події не була. Точного дня не пам`ятає, коли стався конфлікт між її матір`ю та ОСОБА_1 . Конфлікти між ними трапляються постійно, кожного дня із-за сина ОСОБА_1 , який є інвалідом та потребує стороннього догляду. Разом з тим вказала, що вона разом з чоловіком, матір`ю та ОСОБА_1 мешкають в одному будинку, який належить її матері та ОСОБА_1 Точної дати не пам`ятає, ввечері вони з чоловіком почули гуркіт, нібито хтось впав. Вона зателефонувала матері, яка знаходилась на другому поверсі будинку та розповіла їй, що прийшов ОСОБА_1 додому та залишив брудне взуття на прибраному килимі. Вона пішла до кімнати, перевірити чи все гаразд, та побачила, що ОСОБА_1 штовхнув її матір з кімнати та вона впала і вдарилась. Вранці вона прокинулась від того, що по сходах хтось ходить. Потім знов почула звук падіння. Мати розповіла їй, що ОСОБА_1 знову її штовхнув, виносив з спільної спальні кімнати речі, виганяв її звідти. Вона чула, як ОСОБА_1 сказав матері: «Щоб ти здохла», іншої нецензурної лайки вона не чула.

Суд, вислухавши пояснення особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 129 Конституції України, визначено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення особи до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення. Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №388448 від 15.03.2024, вбачається, що 13.03.2024 о 07 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку із співмешканкою гр. ОСОБА_2 , ображав нецензурними словами, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Згідно із ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, але не доведені за стандартом «поза розумним сумнівом.

З показів свідка ОСОБА_3 , судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обопільна сварка, яка виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин та конфліктної ситуації з приводу їх домоволодіння, яка мала місце раніше та не знайшла свого вирішення на протязі тривалого часу, вказане також не спростовують останні.

Разом з тим, свідок ОСОБА_3 в своїх показах суду вказала, що чула лише як ОСОБА_1 сказав її матері ОСОБА_2 «щоб ти здохла тварина», нецензурної лайки не чула.

Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що між сторонами мав місце тривалий обопільний конфлікт, який і слугував події, яка мала місце 13.03.2024.

Отже, суперечка, про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, як зазначено в фабулі протоколу, оскільки вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відсутня. Дійсно мала місце обопільна словесна перепалка, однак, не кожна перепалка є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Сам факт звернення ОСОБА_2 , до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Спростувати вказаний факт в судовому засіданні ОСОБА_2 належними і допустимими доказами не змогла.

Зазначена стаття призначена для захисту осіб, які потерпають від очевидно протиправних дій насильника, коли ці його дії взагалі не мають підстави або ж мають підставу, яка очевидно не відповідає рівню і енергії застосовуваного насильства.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає, що в діях особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на наступне.

Виходячи з наведеного суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.173-2КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.247,280,283,287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Поштаренко