Провадження № 3/229/387/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

14 лютого 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Рагозіна С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого кур`єром першого відділення в м. Дружківка, Донецької обл. ТОВ «Нова Пошта»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 676631 від 15 січня 2024 року 15 січня 2024 року о 10:50 год., в с. Райське, по вул. Революційна, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що з протоколом він не погоджується з таких підстав. Вказав, що він є працівником ТОВ «Нова Пошта», надав відповідний бейдж. О 08:30 год. 15 січня 2024 року він перед тим, як приступити до зміни був перевірений уповноваженими особами за місцем роботи на стан сп`яніння, а також у нього перевірили артеріальний тиск, внаслідок чого він був допущений до роботи. Після чого, він був відправлений за маршрутом до с. Новогригорівка для доставки вантажу. Під час руху за маршрутом, в с. Райське, по вул. Революційна був зупинений поліцейськими. Поліцейські не представилися, не роз`яснили йому права, почали стверджувати, що він знаходиться під впливом наркотичних речовин. Повідомили що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Вказав, що він був зупинений поліцейськими в ранковий час, сонячне світло було занадто яскравим, тому звужені зіниці очей в той момент було природною реакцією його організму. Свідків поліцейськи запросили лише після його зупинки, факту керування ним транспортним засобом вони не бачили. Враховуючи те, що у нього була запланована доставка вантажу на певний час, можливості проїхати до медичного закладу в м. Краматорськ він не мав. Несвоєчасна доставка вантажу могла потянути за собою його звільнення з місця роботи з негативним формулюванням. Посвідчення водія вилучене, внаслідок чого він відсторонений від роботи. Просив провадження у справі закрити та повернути йому посвідчення водія.

Дослідивши повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що провадження підлягає закриттю, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В направленні водія на огляд щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння зазачено наступні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, водночас в протоколі зазначено: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість.

Вищезазначене свідчить про те, що в частині виявлених у водія ознак існує невідповідність між протоколом та направленням, що вказує на те, що направлення не відповідає обставинам викладеним до протоколу, чим порушено п. 8 розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 в частині форми направлення, де передбачено окрему графу в направленні «у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння:».

Крім того, наведена в направленні ознака як неприродна блідість обличчя є такою, що не існує взагалі, оскільки пунктом 4 розділу І інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено ознаку наркотичного сп`яніння: «неприродна блідість», що взагалі не є тотожними поняттями.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції під час складання направлення порушено положення інструкції, зокрема зазначено ознаку, якої не існує взагалі.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 15 січня 2024 в його присутності поліцейські запропонували водію Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 пройти огляд в наркології з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився.

Свідок ОСОБА_3 надав аналогічні письмові пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, в своїх письмових поясненнях жоден із свідків не вказав, що взагалі бачив як ОСОБА_1 керував відповідним транспортним засобом, тому суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Верховний Суд в постанові від 29 квітня 2020 року у справі 161/5372/17 зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Оскільки матеріали справи містять суттєві недоліки в частини викладення обставин правопорушення, окремо отримані поліцейськими пояснення свідків не можуть бути самостійним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

З дослідженого судом відеозапису доданого до протоколу взагалі не вбачається, що поліцейський під час звернення до ОСОБА_1 назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, тобто не виконав імперативну норму закону, чим порушив її. Таким чином, відеозапис не містить доказів, що розмову із ОСОБА_1 мав саме поліцейський, а не будь-яка інша особа.

Вищезазначеними діями поліцейський порушив ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

На відеозаписі доданому поліцейськими не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом.

Незважаючи на те, що п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026 передбачають включення як портативного відеореєстратора, так і відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, поліцейськими недотримано положення викладені в п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026, оскільки на відозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Поряд з цим, відповідно до статті 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд вказує, що відеозаписом не підтверджується факт роз`яснення прав ОСОБА_1 . Тому суд погоджується з доводами ОСОБА_1 в цій частині.

Вищезазначене свідчить про порушення поліцейськими права на захист ОСОБА_1 від пред`явленого обвинувачення.

Тобто, обставини справи в частині факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведені як відеозаписом доданим до протоколу, так і матеріалами справи в цілому.

Враховуючи той факт, що під час складання відеозапису та протоколу поліцейськими порушено:

- статтю 256 КУпАП;

- частину 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»:

- пункт 5 розділу ІІ та пункт 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026;

суд визнає протокол про адміністративне правопорушення, направлення водія на огляд, пояснення свідків та відеозапис доданий до протоколу недопустими доказами.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не узгоджується з фактичними даними справи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність останнього за цією статтею.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з пунктом 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 283-284 КпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня постановлення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: С.О. Рагозіна