Провадження № 33/4808/19/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року відносно нього,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який має інвалідність ІІ групи,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,8 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 01 серпня 2023 року о 09 годині 23 хвилин у м. Івано-Франківську по вулиці Чорновола, 155, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною а та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Стверджує, що транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння не керував, про що свідчить відповідний аналіз в клініці того ж дня, який долучений до апеляційної скарги, а також повідомляє, що він є інвалідом ІІ групи. Вказує, що суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому без врахування його позиції.

Просить постанову суду скасувати та закрити справу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що в день події він в якості пасажира їхав з дружиною та дитиною на автомобілі дружини. Керувала автомобілем дружина. Приїхавши на вул. Чорновола 155, дружина припар кувалася із дитиною пішла у своїх справах, а він на передньому пасажирському сидінні автомобіля їх чекав. Через хвилин 20 до нього підійшли працівники поліції та почали звинувачувати, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, та вимагали щоб він їхав в лікарню. Він відмовився, оскільки не керував автомобілем. Посвідчення водія він не має і раніше притягався до відповідальності за керування автомобілем без документів. Працівники поліції це знають і переслідують його.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №201522 від 01.08.2023 року (а.с.1); направленням на огляд в медичний заклад (а.с.3); відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, з переглянутих апеляційним судом відеозаписів (а.с.7) з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції та нагрудних камер працівників поліції вбачається, що поліція переслідує автомобіль Mercedes-Benz н.з. НОМЕР_1 та подає сигнали зупинитися. Автомобіль Mercedes-Benz не зупиняється і заїжджає у двір багатоповерхового будинку. З переднього пасажирського місця вийшов чоловік та відійшов від автомобіля. Працівник поліції підійшов до водійської двері відкрив її запитав у ОСОБА_1 чому він пересів з місця водія. ОСОБА_1 почав вести себе неадекватно, стверджувати, що не керував автомобілем. Працівники поліції повідомили причину зупинки, а саме, про надходження повідомлення, що автомобілем керує особа без посвідчення водія. При цьому вони ознайомили ОСОБА_2 з цим повідомленням на службовому планшеті. На вимогу показати посвідчення водія ОСОБА_2 відмовився, аргументуючи відмову тим, що не керував автомобілем. На вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, Сеник відповів категоричною відмовою. Після цього, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та складені матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини зафіксовані на відеозаписах спростовують пояснення ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції мотивовано не взяв ці пояснення до уваги. В апеляційному суді Сеник не зміг пояснити, чому його пояснення та відеозаписи з камер поліцейських є явно суперечливими.

Перевіряючи доводи апелянта про недотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння не знаходять свого підтвердження, оскільки згідно ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Долучені до матеріалів справи відеозаписи є безперервними та відображають всі обставини події правопорушення.

Сама оскаржувана постанова має виклад обставин адміністративного правопорушення із зазначенням порушених пунктів ПДР та визначення кваліфікації дій за відповідною статтею КУпАП. Також, в оскаржуваній постанові наведений аналіз безпосередньо досліджених судом доказів та висновки суду щодо доведеності обставин справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Разом з тим, апеляційному суду ОСОБА_1 подав фотокопію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №210874 від 23.02.2023р., згідно якої він є особою з інвалідністю ІІ групи до 01.03.2024 року (а.с. 19).

Згідно положення п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови суду рішення про стягнення з ОСОБА_1 536,8 грн. судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт