Номер провадження: 33/813/139/24
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Волошиної С.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Волошиної Світлани Вадимівни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн доходів громадян.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватою в тому, що вона 15 вересня 2023 року приблизно о 21:30 годині, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила насильство в сім`ї, завдала шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_3 , вчинивши дії психологічного характеру із застосуванням фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Волошина С.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Волошина С.В. зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує, що викладена у постанові суду першої інстанції фабула адміністративного правопорушення не відповдіає фактичним обставинам справи; не відповідає дійсності факт визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні наведеного правопорушення, який спростовується поясненнями, наданими нею під час складення протоколу про адміністративне правопорушення і який, як вона вважала, було складено відносно її чоловіка ОСОБА_2 , тому підписала, не читаючи; у матеріалах справи відсутня будь-яка заява ОСОБА_3 , на яку як на доказ вини ОСОБА_1 посилається суд першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Волошина С.В. підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не визнала .

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, просив постанову суду як законну та обгрунтовану залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру доведена та підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 567274 від 15 вересня 2023 року, в якому зафіксовано факт вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення, відповідно до яких остання була згодна з протоколом; у протоколі також містяться відомості про притягнення протягом року (24 листопда 2022 року) ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року у справі № 522/15029/22, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 05 грудня 2023 року;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 , із яких вбачається, що вона не заперечувала, що події, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відбувалися у пристуності дітей зокрема, ОСОБА_3 (а.с. 7);

рапортом інспектора СЮП ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Д. Півненко, про те, що в ході відпрацювання повідомлення, яке надійшло від ОСОБА_2 15 вересня 2023 року до чергової частини відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, було встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство, а саме: психологічного характеру, обоє були в стані алкогольного сп`яніння, де у присутності малолітніх дітей виражались нецензурною лайкою відносно один одного, внаслідок чого малолітнім дітям могло бути завдано психологічну шкоду здоров`ю; відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 5);

рапортом поліцейського УПП в Одеській області Бондар Я.І. від 16 вересня 2023 року, про те, що 15 вересня 2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 10138 від 15 вересня 2023 року як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 15 вересня 2023 року о 21.41 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15 вересня 2023 року о 21.38 за адресою: АДРЕСА_2 , матір побила дітей, кидається бити, кривдником зазанчено ОСОБА_1 , а потерпілим ОСОБА_2 ; із рапорту також вбачається, що прибувши за вказаною адресою було встановлено, що у батьків стався конфлікт у відношенні виховання дітей, на місце було викликано представника Ювінальної юстиції, де у подальшому у відношенні мати ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 були складені адмін матеріали співробітником Ювінальної провенції про невиконання батьківських зобов`язань відносно неповнолітніх дітей за 184 КУпАП (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП можливе у разі вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбаченихч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює посилання захисника відносно того, що не відповідає дійсності факт визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні наведеного правопорушення, який спростовується поясненнями, наданими нею під час складення протоколу про адміністративне правопорушення і який як вона вважала було складено відносно її чоловіка ОСОБА_2 , тому підписала не читаючи, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчила, що зазначена згода ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення вчинена нею поза її волею і під примусом або вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати наведені у протоколі пояснення недійсними.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Крім того, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жотвня 2023 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП стосовно вказаних подій 15 вересня 2023 року закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Конфлікт у присутності дітей за участю обох батьків, одного з яких вже виправдано рішенням суду, яке набрало законної сили, свідчить про вчинення домашнього насильства щодо дітей як свідків такого.

Посилання ОСОБА_1 на вчинення щодо неї протиправних дій з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, як і не підтверджене можливе завдання шкоди її здоров`ю, на що вона посилається.

Докази щодо того, що ОСОБА_1 викликала працівників поліції, в матеріалах справи відсутні.

Натомість, наявні докази того, що за наслідками конфлікту саме ОСОБА_2 викликав поліціянтів.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що оскаржувану постанову суду потрібно змінити, та виключити з її мотивувальної частини посилання на кваліфікуючу ознаку «завдання фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень», про що звернуто увагу стороною захисту, з огляду на те, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру без завдання фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, що судом було встановлено під час розгляду справи, однак помилково зроблено висновок про завдання фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень. Про таке не йдеться в протоколі серії ВАВ № 567274, ОСОБА_1 не інкримінується, а суд в силу своїх повноважень не може брати на себе функції обвинувачення та притягати до відповідальності за інші правопорушення, ніж зазначено в протоколі.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено в діях ОСОБА_1 наявність складу та події адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, наведене не впливає на правильність висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Волошиної С.В. слід задовольнити частково, а постанову суду змінити в наведеній частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Волошиної Світлани Вадимівни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови посилання на кваліфікуючу ознаку «завдання фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова