Провадження № 33/801/163/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

при секретарі: Різник Д. С.,

за участі : захисника Якименко-Шевчук Юлії Олексіївни,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

в присутності ОСОБА_3 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2024 року по справі № 127/37291/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 20.05.1999, РНОКПП НОМЕР_3 , за статтею 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 9.09.2023 року близько 13:00 год. на АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою та ображав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 9354 від 2.02.2024 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, необ`єктивність суду, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції надана невірно оцінка зібраним у справі доказам у зв`язку з чим зроблено помилковий висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Судом не надано оцінки тій обставині, що позиція ОСОБА_2 з моменту події зазнавала змін. Зокрема, в заяві від 9.09.2023 року про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 просила вжити заходів щодо ОСОБА_1 з приводу погроз її життю та фізичного насильства, що відбулось 9.09.2023 року близько 13:00 год. Проте, зазначені обставини, не охоплюються складом інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Відповідно до протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 9.11.2023 року складено через два місця після звернення до поліції ОСОБА_2 , вона змінила свої пояснення, порівняно із заявою від 9.09.2023 року, та доповнила їх тим, що ОСОБА_1 схопив її за одяг, штовхав її та кричав особисті образи. Проте, ОСОБА_2 9.11.2023 року нічого не вказувала про нецензурну лайку зі сторони ОСОБА_1 .. Суд першої інстанції послався в постанові на пояснення ОСОБА_4 від 6.10.2023 року, однак в матеріалах справи зазначені пояснення відсутні. У справі наявна фотокопія письмових пояснень ОСОБА_2 від 6.10.2021 року, а тому не стосується обставин цієї справи, так як датовані раніше події, яка інкримінується ОСОБА_1 .. Аналогічна ситуація з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , які також датовані 6.10.2021 року. У поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , наданих у грудні 2023 року в судовому засідання, вони зазначили, що 9.09.2023 року у під`їзді будинку де вони проживають вони зустріли ОСОБА_1 , який побачивши їх у зв`язку з триваючим особистим конфліктом став погрожувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ображати їх нецензурною лайкою, при цьому продовжив вказане в присутності працівників поліції. Однак, працівник поліції Тимків А. В. в поясненнях наданих в суді повідомив, що ОСОБА_1 нецензурною лайкою не виражався, поводив себе адекватно, а тому жодних протоколів про адміністративне правопорушення на місці складено не було. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була словесна суперечка. Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги покази свідка ОСОБА_6 , який у під`їзді не був, адже в цей час за його словами знаходився у квартирі, що в сусідньому будинку. Він не був очевидцем події. Свідок ОСОБА_3 є зацікавленою особою, адже являється сином ОСОБА_2 , а тому не може бути об`єктивним у даній справі.

16.02.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх. № 605) ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Якименко-Шевчук Ю. О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Свідок ОСОБА_3 , який був допитаний апеляційним судом, підтримав раніше надані письмові пояснення та покази надані ним у суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП зроблено на підставі наступних доказів :

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 771377 від 21.11.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 9.09.2023 року близько 13:00 год. на АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою та ображав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян /а. с. 1/;

- копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 від 9.09.2023 року /а. с. 21, 47/, згідно якого ОСОБА_2 просить вжити заходів щодо ОСОБА_1 з приводу погроз її життю та фізичного насильства, що відбулось 9.09.2023 року близько 13:00 год;

- копії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2023 року, якою зобов`язано уповноважену особу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області внести відомості, вказані в заяві ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 9.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. На підставі зазначеної ухвали за заявою ОСОБА_2 відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 20.10.2023 внесені відомості по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України /а. с. 4-6/;

- копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 9.11.2023 року /а. с. 9/, згідно якого 9.09.2023 року в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , ідучи із сином ОСОБА_3 на вулицю, ОСОБА_2 зустріла свого сусіда ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_2 з сином спускались із сходових клітин на першому поверсі, зайшов у під`їзд ОСОБА_1 та побачивши їх почав кричати до ОСОБА_3 , щоб він готувався «на нари», далі ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за одяг, почав штовхати і кричати, що вб`є ОСОБА_2 . Далі, ОСОБА_2 вирвалась на вулицю, а ОСОБА_1 продовжив погрожувати та кричати особисті образи.

- копії постанови від 10.11.2023 року про закриття кримінального провадження №0000468 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. матеріали кримінального провадження направлено начальнику Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для організації складання протоколу про адміністративне правопорушення по факту дрібного хуліганства ОСОБА_1 /а. с. 2/,

- копії письмових пояснень ОСОБА_3 від 6.10.2021 року /а. с. 50 зворот/;

- копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 6.10.2021 року /а. с. 49 зворот/;

- пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наданими в суді, які підтвердили зазначені письмові пояснення, доповнивши, що 9.09.2023 року у під`їзді будинку, де вони проживають, останні зустріли ОСОБА_1 , який побачивши їх, у зв`язку з триваючим особистим конфліктом, став погрожувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ображати їх нецензурною лайкою, при цьому продовжив вказане в присутності працівників поліції.

- показань свідка ОСОБА_6 , наданих в суді, про те, що 9.09.2023 року о 13:00 год. він перебуваючи у своїй квартирі, вікна якої виходять в двір будинку АДРЕСА_3 , чув крики з першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , а потім побачив, як з під`їзду вийшли ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який продовжував кричати на ОСОБА_2 , вживаючи образливі слова.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП зроблені за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»).

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян у грубій розв`язаній манері.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги (стаття 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення ґрунтується в основному на показах ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ..

У справі судом першої інстанції встановлено, і зазначена обставина визнається ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що між ними існують неприязні відносини, конфлікт.

Заперечуючи свою вину ОСОБА_1 зазначає про те, що в суді на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілою в якому є матір ОСОБА_1 , тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагаються зачепити ОСОБА_1 та 9.09.2023 року між ними виник конфлікт.

З об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної умисною виною.

Відповідно до статті 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Обґрунтовуючи свій висновок показами свідка ОСОБА_3 суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , між ним та ОСОБА_1 існують неприязні відносини, оскільки на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілою в якому є матір ОСОБА_1 , а тому ці покази не можна вважати об`єктивними.

Так, свідок ОСОБА_6 показав про те, що 9.09.2023 року о 13:00 год. він перебуваючи у своїй квартирі, вікна якої виходять в двір будинку АДРЕСА_3 , чув крики з першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , а потім побачив, як з під`їзду вийшли ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Пізніше з під`їзду вийшов чоловік ( ОСОБА_1 ) , який продовжував кричати на ОСОБА_2 , вживаючи образливі слова.

Проте, свідок ОСОБА_6 , який був допитаний апеляційним судом, суду повідомив, що будучи 09.09.2023 року на кухні своєї квартири, вікна якої були відчинені, чув, як з під`їзду № 1 сусіднього з його будинком будинку АДРЕСА_3 лунала нецензурна лексика (матюки). Голос був чоловічий. Пізніше він побачив, як з того під`їзду вийшла жінка, це була ОСОБА_2 . Він не бачив щоб з того під`їзду тоді виходили чоловіки. Далі він перейшов у кімнату, вікна якої виходили на іншу частину двору, де біля бесідки він побачив ОСОБА_2 , її сина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та працівників поліції: один чоловік, а інша, здається, була дівчина. На вулиці між даними особами відбувалася метушня, саме під час якої, свідок і почув голос, схожий на той, який він чув з під`їзду № 1. Вважає, що саме ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , оскільки ідентифікував його за голосом почутим на вулиці, з голосом, що чув у під`їзді. Нецензурних слів жіночим голосом не чув.

З огляду на суперечні покази свідка та власні висновки, яких він дійшов ґрунтуючись на припущеннях (не бачив особу, яка нецензурно висловлювалася у під`їзді будинку; не бачив чи вийшла дана особа з будинку; не чув усіх голосів, осіб які були присутні в дворі будинку для їх ідентифікування) апеляційний суд приходить висновку про їх недостовірність, як доказу, оскільки на їх підставі не можливо встановити дійсні обставини справи.

Крім того, апеляційний суд враховує й те, що подія мала місце 9.09.2023 року, однак про зазначеного свідка не було повідомлено в рамках кримінального провадження №0000468 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (у протоколі відсутні відомості про свідків-очевидців події), про нього було повідомлено лише при розгляді протоколу в суді першої інстанції.

ОСОБА_1 заперечив факт висловлювання в під`їзді нецензурною лайкою в адрес ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Допитаний в суді першої інстанції поліцейський взводу № 1 роти № 3 Батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області, сержант поліції ОСОБА_7 повідомив, що 9.09.2023 року на службовий планшет надійшов виклик: «сварка між сусідами на АДРЕСА_3 ». Приїхавши на місце виклику, було встановлено, що на сходовому майданчику у 1 під`їзді буд. АДРЕСА_3 стався конфлікт між заявницею ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. В присутності поліцейських між учасниками події розпочиналась словесна суперечка та щоб не провокувати її, ОСОБА_7 відвів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 та вони обоє стали писати заяви про вчинене відносно них правопорушення. Будь-яких видимих травм на ОСОБА_2 не було, ОСОБА_1 нецензурною лайкою не виражався та поводив себе адекватно, а тому жодних протоколів про адміністративне правопорушення на місці складено не було.

Покази ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інші наявні у справі письмові докази, не можуть без їх підтвердження іншими належними засобами доказування свідчити про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Інші належні докази (покази свідків-очевидців з під`їзду будинку, записи з відеокамер тощо) у справі відсутні, хоча подія, яка інкримінується ОСОБА_1 мала місце в денний час о 13:00 год.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, зберігаючи безсторонність позбавлений можливості самостійно збирати докази на користь будь-якої із сторін провадження.

Поза увагою суду першої інстанції також залишилася та обставина, що на відміну від прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, стаття 269 КУпАП не визначає потерпілому право подавати докази. У свою чергу, докази, які були покладені в основу постанови про визнання ОСОБА_1 виним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП здебільшого були надані саме потерпілою ОСОБА_2 .

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статті 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2024 року по справі № 127/37291/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 173 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота