Справа № 161/2524/24
Провадження № 3/161/1391/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 18 квітня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 в м. Луцьку справу № 161/2524/24 за адміністративними матеріалами, які надійшли від Луцького РУП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2024 року на адресу суду з Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що взагалі не керував транспортним засобом.

Допитаний в якості свідків старший інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюк І.В., суду пояснив, що дійсно 22 січня 2024 року, приблизно о 10.33 годин ним було зупинено транспортний засіб «Фольксваген», оскільки було повідомлення, що водій здійснює керування в стані алкогольного сп`яніння. Вказане повідомлення не проходило по лінії «102» та було анонімним. В ході спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивним. В подальшому вказаний свідок в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідка дослідивши наявні у справі докази, в тому числі компакт-диск, наданий Луцьким РУП ГУНП у Волинській області, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 22 січня 2024 року, о 10.55 годин старшим інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюком І.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 002521, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 002521, що 22 січня 2024 року, о 10.33 годин водій ОСОБА_1 , в місті Луцьку, по вулиці Марка Вовчка, керував транспортним засобом автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився з використанням спеціального технічного засобу Алкофор 505. Згідно чеку алкотестера, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові становив 0,375 проміле (а.с. 3). ОСОБА_1 погодилася з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Суд звертає особливу увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 62 Конституції України Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Суд звертає особливу увагу, і це підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, що безпосередньо поліцейськими СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області не здійснювалась зупинка транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому судом достовірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 в час та місці, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 002521.

Судом достовірно встановлено, і це підтверджується відеозаписом, з нагрудного відеореєстратора, що на момент виявлення поліцейськими СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , останній був припаркованим, із вимкненим двигуном.

Суд звертає особливу увагу, що безпосередньо старшим інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюком І.В. було повідомлено ОСОБА_1 , який перебував на місці водія, що він ( ОСОБА_1 ) нічого не порушив, в країні війна, та попросив надати документи, які посвідчують його особу, однак, не документи, визначені п. 2.1 ПДР України.

Зазначене вище беззаперечно свідчить, що 22 січня 2024 року, о 10.33 годин в місті Луцьк, по вулиці М. Вовчка, старшим інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюком І.В. були вчинені дії у відношенні ОСОБА_1 не в порядку Закону України «Про Національну поліцію», а в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 1456 від 29 грудня 2021 року, якою затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

При цьому, жодних доказів, що старший інспектор СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюк І.В. станом на 10.33 годин 22 січня 2024 року мав статус уповноваженої особи в розумінні п. 2 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ № 1456 від 29 грудня 2021 року суду не надано.

Також суд звертає увагу, що старшим інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюком І.В. безпосередньо ОСОБА_1 були повідомлені підстави для перевірки документів, які повністю відрізняються від відомостей, зазначених в рапорті від 22 січня 2024 року. При цьому, в рапорт внесені відомості, згідно яких транспортний засіб «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 був саме зупинений на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку з наявністю інформації, що водій керує вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2). Докази щодо наявності такої інформації в матеріалах справи відсутні.

Зазначене свідчить, що старшим інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюком І.В.:

-Було повідомлено ОСОБА_1 завідомо неправдиві підстави для перевірки документів;

-Було внесено до рапорту від 22 січня 2024 року неправдиві відомості щодо самого факту зупинки транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 та підстав для цього.

Також суд звертає увагу, що підстави проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння в порядку статті 266 КУпАП саме особою, яка діє в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 1456 від 29 грудня 2021 року, - взагалі відсутні.

Внаслідок чого, суд констатує, що 22 січня 2024 року, в поліцейських СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області були відсутні будь-які підстави для пред`явлення ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги працівників Луцького РУП ГУНП у Волинській області, а всі зібрані та складені останніми процесуальні документи та докази не є належними та допустимими щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначене також повністю узгоджується з позицією Верхового Суду, викладеною в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Внаслідок чого, в діях ОСОБА_1 взагалі відсутній склад і подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , непрацюючим, громадянином України, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили за наслідками апеляційного розгляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду.

Скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Ковтуненко