ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/341/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Тимошенка Є.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 30.10.2023 року о 23-55 год. у м. Харкові по вул. Клочківській, 101а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВ, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився.

В своїй апеляційній скарзі захисник Тимошенко Є.В. просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , оскільки вважав дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист. Вважав, що працівники поліції під час складення протоколу порушили чинне законодавство, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Вказував, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише на місці його зупинки, а пройти огляд в закладі охорони здоров`я йому не пропонували взагалі, чим порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначав, що працівники поліції не залучили свідків під час пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Також посилався на відсутність законної причини зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 Вказував, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та строки розгляду справи.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , а також його захисник Тимошенко Є.В. не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Зокрема, в судове засідання, призначене на 16.02.2024 року особисто ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги шляхом направлення ним 23.01.2024 року телефонограм (арк. 32). Поряд з цим, на поштові адреси, які зазначені в апеляційній скарзі були направлені судові повістки, які повернулись без вручення, у зв`язку із відсутністю адресатів за вказаними адресами. Також на їх номери телефонів, зазначених в апеляційній скарзі, були направлені СМС-повістки, які 23.01.2024 року були отримані ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_2 .

У зв`язку з неявкою учасників в судове засідання, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 20.03.2024 року.

В судове засідання, призначене на 20.03.2024 року ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2 викликались шляхом направлення ним СМС-повісток, які 23.02.2024 року ними були отримані. Також захиснику ОСОБА_2 було передано телефонограму про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (арк. 42). Під час передачі йому телефонограми останній зобов`язався повідомити особисто ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Також на поштові адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені судові повстки. Відповідно до відомостей довідки про причини повернення (арк. 48, 50) вбачається, що останні не з`явились до поштового відділення для отримання поштового відправлення судових повісток.

19.03.2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 , в якому він просив відкласти розгляд апеляційної скарги, бажав особисто бути присутнім при розгляді зазначеної справи і надати відповідні пояснення.

Відомості цієї заяви, поза розумним сумнівом, свідчать проте, що захисник Тимошенко Є.В. обізнаний про те, що в Харківському апеляційному суді перебуває на розгляді апеляційна скарга захисника Тимошенка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 та неодноразово призначалась до розгляду.

Розгляд апеляційної скарги захисника відкладено на 29 березня 2024 року у зв`язку із надходженням заяви від захисника ОСОБА_2 про відкладення розгляду.

Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 повідомлений шляхом передачі йому телефонограми (арк. 44). Під час передачі телефонограми захисник Тимошенко Є.В. зобов`язався повідомити ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги 29.03.2024 року було відкладено у зв`язку з неявкою учасників судового засідання на 19.04.2024 року.

В судове засідання, призначене на 19.04.2024 року ОСОБА_1 та його захисник викликались шляхом направлення ним судових повісток поштовим зв`язком на поштові адреси, зазначені в апеляційній скарзі. Відповідно до відомостей довідок про причини повернення (арк. 63, 65) вбачається, що останні не з`явились до поштового відділення для отримання поштової кореспонденції судових повісток. Також ОСОБА_1 та захиснику ОСОБА_2 направлялись СМС-повістки, які вони отримали 01.04.2024 року (арк. 57, 58). Поряд з цим відповідно до відомостей доповідної помічника судді від 19.04.2024 року (арк. 60) вбачається, що 19.04.2024 року було здійснено повторне повідомлення захисника ОСОБА_1 адвоката Тимошенка Є.В. на телефонний номер , про час та місце розгляду його апеляційної скарги на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.12.2023 року стосовно ОСОБА_1 , яке відбудеться 19.04.2024 року об 14.40 год. Під час спілкування з адвокатом Тимошенком Є.В. останній повідомив, що він обізнаний про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак участі у її розгляді приймати не буде. Також адвокат Тимошенко Є.В. повідомив, що він особисто повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а останній зобов`язався прибути в судове засідання в суд апеляційної інстанції.

19 квітня 2024 року розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 було відкладено на 24.05.2024 року через відсутність електропостачання та відсутність стійкого зв`язку в мережі Інтернет.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції, призначене на 24.05.2024 року ОСОБА_1 та захиснику ОСОБА_2 направлялись судові повістки поштовим зв`язком на адреси, які зазначені в апеляційній скарзі. Поряд з цим, ОСОБА_1 та захиснику ОСОБА_2 направлялись СМС-повістки, які ними були отримані 13.05.2024 року. Також, 02.05.2024 року захиснику ОСОБА_2 була передана телефонограма (арк. 66) про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, під час передачі якої останній зобов`язався повідомити ОСОБА_1 . Поряд з цим, відповідно до доповідної секретаря судового зачідання (арк. 67) вбачається, що впродовж тривалого часу, а саме з 19.04.2024 року до 22.05.2024 року включно ним неодноразово було здійснено телефонні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_2 , який відповідно до відомостей матеріалів справи про адміністративне правопорушення належить ОСОБА_1 з метою повідомлення останнього про час та дату судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги у справі відносно нього. За наслідками неодноразових спроб з`єднатись засобами телефонного зв`язку та повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності не вдалось, оскільки ОСОБА_1 не відповідав на телефонні виклики. У зв`язку з чим, 13.05.2024 року було сформовано судове повідомлення в електронному вигляді за допомогою КП «Д-3» у формі повідомлення за допомогою сповіщень у месенджерах (судова повістка в електронній формі) та направлено на відомий абонентський номер, вказаний ОСОБА_1 в клопотанні, яке міститься в матеріалах справи (арк. 13).

Враховуючи відомості клопотання захисника ОСОБА_2 про відкладення апеляційного розгляду його апеляційної скарги, а також відомості телефонограм та СМС-повісток, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 та захисник Тимошенко Є.В. були обізнані про те, що Харківським апеляційним судом здійснюється розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 та були повідомлені про місце, час та дату її розгляду. Поряд з цим, причин неявки в судове засідання, яке було призначене на 24.05.2024 року, суду не повідомили, будь-яких клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, до Харківського апеляційного суду не надходило. Поряд з цим, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні відомості про те, що ОСОБА_1 або захисник ОСОБА_2 цікавились розглядом апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги захисника Тимошенка Є.В., який дії в інтересах ОСОБА_1 без їх участі, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; направленні на огляд водія; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також на відеозаписі з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки відмовився, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Свідки не залучались велася відеофіксація.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі, в тому числі, в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)».

Поряд з цим, належить врахувати те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, уклавши угоду про надання правової допомоги з адвокатом Тимошенком Є.В., проте не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції, які складали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та можуть бути враховані як докази у цій справі.

Крім того, в протоколі зазначено що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституці України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Дзержинському районному суді м. Харкова. ОСОБА_1 особисто розписався у графі протоколу «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду», що свідчить про те, що ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції про те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно нього буде розглядатись саме в Дзержинському районному суді м. Харова, що спростовує такі твердження апелянта.

Поряд з цим, належить врахувати, що в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який був долучений працівниками поліції до протоколу (арк. 3).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції до того, як провести огляд на стан алкогольного сп`яніння та до того, як пропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд, - роз`яснили останньому його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, а тому твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено його права є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що 30.10.2023 року під час патрулювання м. Харків, Шевченківського району в складі екіпажу 1103 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 101А було зупинено автомобіль БМВ водій ОСОБА_1 , під час розгляду справи у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП також складено постанова за ч.2 ст. 122 КУпАП, водія було відсторонено від керування автомобілем, автомобіль передано власнику ОСОБА_3 Велась відеофіксація на бодікамеру.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що працівники поліції під час дії комендантської години зупинили автомобіль БМВ, яким керував саме ОСОБА_1 . Працівники поліції роз`яснили причину зупинки, а саме те, що ОСОБА_1 керував автомобілем під час дії комендантської години. Під час перевірки документів водія ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що йому зрозуміло його права. Враховуючи наявність ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер, а також у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився. Працівники поліції роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду, що було зрозуміло ОСОБА_1 та ще раз повідомив працівникам поліції, що відмовляється від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 надати особисті письмові пояснення в протоколу, однак останній скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України. Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом складеного протоколу, в якому останній поставив свої підписи та отримав його копію.

Поряд з цим, відповідно до довідки т.в.о. інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП (арк. 2), ОСОБА_1 отримав водійське посвідчення 22.02.2022 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає ПДР України, в тому числі п. 2.5.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто, працівники поліції здійснювали фіксацію спілкування з ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на бодікамеру, отже свідки не залучались, що об`єктивно узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник посилався на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який бажав надати особисті пояснення щодо обставин, які зафіксовані в протоколі, проте в суд апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані захисник Тимошенко Є.В. не з`явились, станом розгляду апеляційної скарги будь-ким чином не цікавились, а му такі твердження захисника суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Крім того, відповідно до положень ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, в тому числі, зупинення транспортного засобу.

Враховуючи, що в країні діє військовий стан, атому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції під час дії комендантської години, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Тимошенка Є.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков