САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/376/24
Провадження №3/726/256/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

18.02.2024, приблизно о 22:00, гр. ОСОБА_1 , за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, в присутності неповнолітнього брата ОСОБА_2 , 2011 року народження, стосовно своєї матері ОСОБА_3 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Таким чином своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, за номером телефону, на підставі його заявки, що міститься у матеріалах справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того враховую і те, що положеннями ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, серед таких, стаття 173-2 КУпАП відсутня.

Враховуючи, що по даній категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, зважаючи на обмежені строки розгляду справи, з огляду на положення ст.ст. 38, 277 КУпАП, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи про адміністративне правопорушення та недопущення затягування розгляду справи і можливого уникнення відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, приходжу до наступного висновку.

Так, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 7, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.173-2 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 353123 від 18.02.2024, який складений відповідно до вимог КУпАП та містить виклад обставин і суті вчиненого правопорушення (а.с.1); даними протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 18.02.2024, згідно з яким прийнято заяву від постраждалої особи ОСОБА_3 про вчинене домашнє насильство та її письмовими поясненнями у яких остання вказує про те, що 18.02.2024 о 22:00 за спільним місцем проживання її син ОСОБА_1 у присутності неповнолітнього брата вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурними словами у її сторону, на зауваження не реагував, а ще більше сварився (а.с.2-3); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , у який остання також вказує про нецензурні висловлювання ОСОБА_1 та те, що останній у гніві кидав тарілку на підлогу (а.с.4); відомостями форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та виписаного за результатами такої оцінки термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 380897 яким ОСОБА_1 заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою строком 10 діб (а.с. 6-9)..

У своїх письмових поясненнях, наданих на місці події та долучених до протоколу, ОСОБА_1 не заперечує , що 18.02.2024 вдома відбулася суперечка щодо навчання, в ході якої він ображав матір нецензурними словами та кинув тарілку на підлогу. Подія відбувалася у присутності неповнолітнього брата (а.с.5).

Згідно з даними форми оцінки ризиків домашнього насильства, яка передбачає оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення насильства за ознакою статі, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, встановлено, що: поведінка кривдника ( ОСОБА_1 ) вплинула на безпеку постраждалої особи ( ОСОБА_3 ).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що подія відбувалася за місцем спільного проживання між сином та матір`ю, а також постраждала особа вказала про те, що почувала емоційну невпевненість, а також викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та безпеку третіх осіб, оскільки подія відбувалася у присутності неповнолітнього сина (брата ОСОБА_1 ).

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто домашнього насильства, - доведена та знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, входжу із такого.

Статтею 12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа, що досягла віку 16 років.

Згідно ч.1 ст.13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 не досяг повноліття, оскільки на час вчинення правопорушення останньому виповнилося 16 років, а тому беручи до уваги вищевказані обставини та враховуючи вимоги ст.ст.13, 24-1 КУпАП, відповідно до яких за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до неповнолітнього застосовуються заходи впливу, а також з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, з врахуванням особи правопорушника, який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, вважаю за доцільне застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Згідно з ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) вправі виносити постанову про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП.

При застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 126, 221, 284, 289, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувати до нього,відповідно до ст.24-1 КУпАП, захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев