ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3095/24Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/289/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Майки А.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 02.02.2024 року о 12:50 у м. Тернопіль по вул. Київська, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним "Seat", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатор Alcotest 7510 № ARLM 0278(повірка дійсна до 07.06.2024) та проведення такого огляду в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає дану постанову необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що працівниками патрульної поліції не було зафіксовано, що саме ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом,

Зазначає, що працівники патрульної поліції позбавили ОСОБА_1 права у законний спосіб здати аналізи на предмет того, чи перебуває він у стані алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що судом першої інстанції не було взято до уваги свідчення апелянта та його дружини, чим порушено його конституційні права, як громадянина України.

Вказує, що суд належним чином не допитав свідка ОСОБА_3 .

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Майку А.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 р та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №630841 02.02.2024 року о 12 год. 50 хв. у м. Тернопіль по вул. Київська, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним "Seat", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатор Alcotest 7510 № ARLM 0278(повірка дійсна до 07.06.2024) та проведення такого огляду в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Зокрема, вказаними відеозаписами зафіксовано як працівники поліції під`їжджають до будинку за адресою АДРЕСА_1 за повідомленням ОСОБА_4 , яка була очевидцем події та яка на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, повідомила, що ОСОБА_1 припаркував свій автомобіль таким чином, що заблокував виїзд її транспортного засобу. На її прохання перемістити свій транспортний засіб останній не реагував, у зв`язку із чим вона викликала працівників поліції. По приїзду працівників патрульної поліції автомобіль ОСОБА_1 був перепаркований, при спілкуванні із останнім на запитання працівників поліції: "Хто перепаркував автомобіль?" ОСОБА_1 повідомив, що це він, а на запитання: "Чи вживали алкогольні напої?" повідомив: "Так, вживав".

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не здійснював рух на транспортному засобі, так як автомобіль був припаркований, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є непереконливими для суду.

Твердження наведені в апеляційній скарзі про те, що працівники патрульної поліції позбавили ОСОБА_1 права у законний спосіб здати аналізи на предмет того, чи перебуває він у стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом визнається надуманими і до уваги не приймаються. Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам нормативно-правових актів, якими регламентовано порядок фіксації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП а тому доводи про апелянта про порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та недопустимість доказів по справі з цих мотивів, не заслуговують на увагу.

Та обставина, що судом першої інстанції не допитано дружину апелянта, не спростовує правильності та обґрунтованості висновку щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Що стосується допиту свідка ОСОБА_3 , про що ставиться питання в апеляційній скарзі, то суд звертає увагу, що такий свідок не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, про нього відсутні відомості в інших матеріалах справи і апелянт не зазначає, які відомості такий свідок може підтвердити чи спростувати.

Підстав для виклику в судове засідання свідки ОСОБА_5 , про що апелянт направив до суду письмове клопотання, апеляційний суд не вбачає, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для розгляду її по суті.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 р відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя