Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 - адвоката Масюк Ганни Сергіївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Масюк Ганни Сергіївни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 18.11.2023 о 00:09 год у м. Луцьку по вул. Гнідавська, 2 керувала транспортним засобом Mazda-3 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішення суду захисник Масюк Г.С. подала апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на її думку незаконного рішення. Вказує, про те, що місцевим судом не взято до уваги те, що ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я не вручалося, а те яке долучено до матеріалів справи не може бути належним доказом, оскільки з відеозаписів наданих працівниками поліції, не вбачається факту складання такого направлення. Більше того, в даному направленні вказано, що таке було складено о 00:35 год., однак з відео з нагрудних камер чітко вбачається, в даний момент працівники поліції перебували біля ОСОБА_1 та жодних письмових документів не складали. Крім того, звертає увагу суду, що в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2023 вказано, що ОСОБА_1 направлено на огляд в медичний заклад ВМЦТЗ, проте, з 11.09.2023 року медичний огляд на визначення стану сп`яніння проводиться в Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради, а не у Комунальному підприємстві «Волинський медичний центр терапії залежностей», що підтверджується наказом Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації від 11.09.2023 рок №611-од, яким затверджено Перелік закладів охорони здоров`я області, яким надано право проводити медичні огляди з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Більше того, зазначає, що з 07.11.2023 року ВМЦТЗ» припинено свою діяльність.

Разом з тим, вказує на те, що місцевим судом не досліджено, яким чином працівник поліції встановив наявність у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, оскільки ОСОБА_1 сиділа в машині, а працівник поліції навіть не запропонував їй подути в його сторону.

Водночас, зазначає і про те, що наданий поліцейськими відеозапис не може бути допустимим доказом у справі, оскільки на ньому взагалі не відображено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №150732 щодо ОСОБА_1 за порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, на думку сторони захисту з доданих матеріалів неможливо встановити, коли саме працівниками поліції було складено протокол.

Крім того, вказує про те, що місцевим судом не взято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності ОСОБА_1 , останню не було ознайомлено з таким протоколом, не вручено його копію, не роз`яснено її прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, тобто складено з грубим порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим такий протокол не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, зазначає і про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. А тому на думку сторони захисту вказані обставини свідчать про упередженість дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки всупереч тому, що на думку поліцейських у ОСОБА_1 було встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння, її все одно не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №150732 складено щодо ОСОБА_1 саме у зв`язку з відмовою останньої пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, сторона захисту звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово вказувала працівникам поліції про те, що її дитина сама перебуває у квартирі, у зв`язку з чим просила спочатку проїхати на квартиру для того, щоб убезпечитись, що з дитиною все добре, а потім пройти огляд, на що отримала відмову.

Водночас, зазначає і про те, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, про що свідчить запис в протоколі, що на думку сторони захисту додатково свідчить про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене простить оскаржуване рішення в даній справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Масюк Г.С., яка апеляцію підтримала та просила її задовольнити, з підстав викладених у ній, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 150732 від 18.11.2023 року, за змістом якого ОСОБА_1 18.11.2023 о 00:09 год у м. Луцьку по вул. Гнідавська, 2 керувала транспортним засобом Mazda-3 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась. Від надання будь-яких пояснень відмовилась (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та, у яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від огляду з використанням спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров`я (а.с.4-3);

- довідкою УПП у Волинської області від 20.11.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП та отримала за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 06.12.2000 (категорія В) (а.с.5);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8161226 від 18.11.2023 року, яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною (а.с.7);

- рапортом поліцейського роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП капрала поліції Стицюк А.А. від 18.11.2023 року, у якому остання виклала обставини виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його документування, які узгоджуються із вище наведеними доказами (а.с.6).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доводиться і відеозаписами представленими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mazda-3 д.н.з. НОМЕР_1 у комендантську годину, а також те, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в працівника поліції були підстави вважати, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснивши їй порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 своєю поведінкою ухилялась від його проходження, що працівником поліції було розцінено, як відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. Водночас, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 на запитання працівника поліції чи вживала вона алкогольні напої відповіла «так».

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Посилання сторони захисту про безпідставності зупинки транспортного засобу Mazda-3 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , то апеляційний суд зазначає про те, що згідно із п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, тому враховуючи те, що на території Волинської області з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. діє коменданська година, працівники поліції правомірно зупинили автомобіль ОСОБА_1 о 00 год. 09 хв.

Згідно п.п.2,3,7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння були вказані поліцейським в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначено про наявність запаху алкоголю з порожнини рота, поведінку, що не відповідає обстановці, порушення мови.

Доводи сторони захисту про те, що відеозаписи, які було надано працівниками поліції не повністю відображають події, які мали місце, оскільки вони є уривистими, не заслуговують на увагу, так як, ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявними у справі відеозаписами зафіксовано безперервно.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є окремою підставою для закриття провадження, на увагу суду не заслуговує, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, будь-яких заперечень, щодо не роз`яснення їй вищевказаних положень закону не зазначала.

Доводи сторони захисту про те, що водієві ОСОБА_1 не вручалося письмове направлення на огляд у заклад охорони здоров`я, є безпідставними, оскільки у справі, що переглядається водій тобто ОСОБА_1 , відмовилась від проходження медичного огляду, а тому факт не вручення їй цього документа не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2023 вказано, що ОСОБА_1 направлено на огляд в медичний заклад ВМЦТЗ, проте, з 11.09.2023 року медичний огляд на визначення стану сп`яніння проводиться в Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради, а не у Комунальному підприємстві «Волинський медичний центр терапії залежностей», що підтверджується наказом Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації від 11.09.2023 рок №611-од, яким затверджено Перелік закладів охорони здоров`я області, яким надано право проводити медичні огляди з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також те, що з 07.11.2023 року ВМЦТЗ» припинило свою діяльність, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Разом з тим, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом Mazda-3 д.н.з. НОМЕР_1 , на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на законність висновків суду.

Процесуальні порушення при оформленні протоколу серії ААД № 150732 від 18 листопада 2023 року, про які вказує захисник, не є істотними та такими, які б давали підстави для скасування судового рішення. Більше того, вони не є такими, які вказують про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і, на думку апеляційного суду, не вплинули в даному випадку на правильність прийнятого суддею першої інстанції рішення.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить захисник, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року, щодо ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Масюк Ганни Сергіївни, залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк