Провадження № 3/344/719/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Болюк І.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №903561 від 19.11.2023 року, ОСОБА_1 19.11.2023 року о 20 год. 40 хв., за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, штовхала, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №903584 від 23.11.2023 року, ОСОБА_1 23.11.2023 року о 11 год. 45 хв., за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , порушила ТЗП серії АА №407284 від 19.11.2023 року строком на 10 діб, а саме: контактувала з матір`ю ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що її доньці ОСОБА_1 з 2015 року встановлена друга група інвалідності, діагноз F22.00 (Хронічні маячні розлади). Коли хвороба прогресує, вона викликає поліцію з метою госпіталізації доньки. Однак, 19.11.2023 року працівники поліції замість того, щоб допомогти госпіталізувати доньку, склали на неї протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства та виписали терміновий заборонний припис Серія АА №407284, не розібравшись, що донька є хворою та потребує постійного догляду зі сторони матері. Просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Так, стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положенями ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є саме умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 ЗУ Про попередження насильства в сім`ї насильство в сім`ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2015 року встановлена друга група інвалідності, діагноз F22.00 (Хронічні маячні розлади). Вищенаведене підтверджується копією індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №381 від 22.03.2021 року, копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №233982, копією посвідчення Серія НОМЕР_2 від 13.09.2022 року.

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, штовхала, порушила ТЗП серії АА №407284 від 19.11.2023 року строком на 10 діб, а саме: контактувала з матір`ю ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, в протоколах про адміністративне правопорушення не зазначені дані про наслідки, які були спричиненні чи могли бути спричиненні, що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність ознак психологічного насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за психологічне насильство, яке здійснюється навмисно, з метою заподіяти шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно вчинила дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілогі ОСОБА_2 . Проте, не виключено, що такі дії могли бути наслідком захворювання ОСОБА_1 .

Отже, подані суду на дослідження докази не дають підстав зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 221, 245-247, 266, 268, 283-285, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Іннеса БОЛЮК