Справа №: 307/545/24
Провадження № 3/307/255/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановила:

ОСОБА_1 07 лютого 2024 року о 02 год. 30 хв. по вул. Центральній у с. Вільхівці Тячівського районі Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу пунктів 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху, а саме, не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи за допомогою СМС - повідомлення, за номером телефону, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення, та на веб сайті судової влади, про що свідчить відповідне оголошення, у судове засідання 13 лютого 2024 року не прибув, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому, відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП, справу розглянуто під час його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 07 лютого 2024 року о 02 год. 30 хв. по вул. Центральній у с. Вільхівці Тячівського районі Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу пунктів 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху, а саме, не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу. ОСОБА_1 зі змістом протоколу ознайомився та копію протоколу отримав, про що свідчить підпис ОСОБА_2 у ньому (а. с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , складений на бланку відповідного зразка з серійними номерами ААД № 487376 07 лютого 2024 року уповноваженою на те особою, у ньому викладена суть адміністративних правопорушення, опис встановлених обставин, він містить підпис працівника поліції. (а. с. 1).

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколу під час його складання ОСОБА_1 не викладено та заявлено не було.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1390920 від 07 лютого 2024 року видно, що ОСОБА_1 07 лютого 2024 року о 02 год. 30 хв. по вул. Центральній у с. Вільхівці Тячівського районі Закарпатської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , та на момент зупинки не мав біля себе посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса страхування, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. ОСОБА_1 ознайомлений з правами згідно ст. 268 КУпАП, строком оскарження даної постанови за ст.. 289 КУпАП та копію постанови отримав, про що свідчить його підпис в даній постанові. (а. с. 3).

Із дослідженого у судовому засіданні диску, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2024 року видно, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, аргументуючи це тим, що прийняв патрульну машину поліції за працівників ТЦК (а. с. 4).

Отже, винуватість ОСОБА_2 у невиконанні вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу доведена зібраними та дослідженими у встановленому законом порядку доказами.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного.

Ураховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, є підстави до нього застосовувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, яке є необхідне і достатнє для попередження нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і накласти штраф у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас