Справа № 583/2534/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 березня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., за участю секретаря Якубович В.В., особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника, адвоката Титаренка О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , що не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №316589 від 01.06.2023 р. ОСОБА_1 , 01.06.2023 року о 17.55 годині знаходячись на вул. Мішечкіна, 33, у м. Охтирка, Сумської області, керував транспортним засобом марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від продуву газоаналізатора алкотестера 6820 «Драгер» та проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні заявили про невинуватість водія у вчиненні інкримінованого правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що він не перебував за кермом авто, проте дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння. За кермом перебував його знайомий. Із огляду на це у поліцейського не було підстав вимагати проходження огляду. Його поліцейські фактично ввели в оману не роз`яснивши наслідки відмови від проходження огляду.

За клопотанням сторони захисту були опитані як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Перший повідомив про те, що саме він перебував за кермом автомобіля. В дорозі йому стало погано і він з`їхав на узбіччя до забору домоволодіння. Друга повідомила про те, що вона підходила до авто після його зупинки на узбіччі біля забору і наполягає на тому, що за кермом перебував саме свідок, а не ОСОБА_1 .

У судовому засіданні були переглянуті надані відео файли з камери поліцейського із яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи біля автомобіля мав зовнішні ознаки сп`яніння, поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою та дійсно відмовився від проходження медичного освідування як на місці, так і у медичному закладі. Однак на відео файлах не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Також до матеріалів провадження було долучене письмове пояснення ОСОБА_4 мешканки будинку, біля якого на узбіччі поліцейськими було виявлене авто, у якому та вказувала на те, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Вказана особа викликалась до суду для надання особистих пояснень із даного приводу, однак до суду не з`являлась, вказані обставини безпосередньо в суді не підтвердила. Навпаки, у телефонній розмові із секретарем с/з, як пояснила остання, повідомила про неможливість прибуття д осуду та про те, що вона не бачила хто перебував за кермом авто. З огляду на викладене суд не може визнати дане письмове пояснення як достатній доказ того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент його зупинки на узбіччі дороги.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КпАП України адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння виключно для особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КпАП України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому, у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених як у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 умисних дій, направлених на порушення ПДР. Адже судді не надано достатніх доказів керування ОСОБА_1 того дня транспортним засобом і його доводи у цій частині матеріалами адміністративного провадження не спростовані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, оскільки належних та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 того дня керував вищевказаним транспортним засобом не надано, приходжу до висновку про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко