Провадження № 3/761/2955/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кваша А.В., за участю ОСОБА_1 , адвоката Кривошей О.Ю., прокурора Кота Н.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, на утримані одна малолітня дитина, полковника медичної служби, начальника медичного управління військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП

ВСТАНОВИЛА

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.09.2023 № 2221, полковника медичної служби ОСОБА_1 призначено на посаду начальника медичного управління військової частини НОМЕР_2 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2023 № 273, полковник медичної служби ОСОБА_1 з 26.09.2023 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

У відповідності до вимог ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовим званням начальником є полковник для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

ОСОБА_1 , маючи військове звання «полковник», обіймаючи посаду начальника медичного управління військової частини НОМЕР_1 відповідно до своїх функціональних обов`язків, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто є військовою службовою особою.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник медичної служби відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим. Начальник медичної служби підпорядковується командирові і є прямим начальником для особового складу медичної служби.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо процесу організації фінансового та матеріально-технічного забезпечення підрозділів Сил територіальної оборони Збройних Сил України за результатами якого складеного звіт № 234/1/13/35 від 28.12.2023.

Установлено, що згідно декларацій про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, упродовж жовтня-листопада 2023 року полковником медичної служби ОСОБА_1 для військової частини НОМЕР_1 отримано 17 544 кг медичного майна, а саме: інвалідні візки 63 шт.; меблі медичні та побутові вживані 226 шт.; нові гумові чоботи з підкладкою, медичний одяг (998 кг); вживане медичне обладнання (2579,6 кг); дезінфікуючі засоби (925 кг); палиці для ходьби, інвалідні крісла медичні, витратні матеріали кімнатні, допоміжні засоби (541,5 кг).

До 25.02.2024 вищевказане медичне майно на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини НОМЕР_1 не поставлено, за призначенням не використовувалось та зберігалось в окремих приміщеннях за територією військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Згідно пунктів 1, 2 розділу ХІІ Інструкції, приймання майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини.

Копії документів щодо оприбуткування майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, не пізніше наступного дня від дати поставлення його на облік направляються до відповідних служб забезпечення органів військового управління.

Вимогами ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024.

Тобто, на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 та складення адміністративного протоколу на всій території України діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Таким чином, начальник медичного управління військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, з 19.10.2023 по 25.02.2024, у порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 6 розділу І та пунктів 1, 2 розділу XII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, внаслідок недбалого ставлення до виконання обов`язків військової служби, не забезпечив своєчасний облік військового майна, а саме: інвалідні візки 63 шт.; меблі медичні та побутові вживані 226 шт.; нові гумові чоботи з підкладкою, медичний одяг (998 кг); вживане медичне обладнання (2579,6 кг); дезінфікуючі засоби (925 кг); палиці для ходьби, інвалідні крісла медичні, витратні матеріали кімнатні, допоміжні засоби (541,5 кг), як наслідок на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини НОМЕР_1 вказане медичне майно не поставлено, за призначенням не використовувалось та до 25.02.2024 зберігалось в окремих приміщеннях від волонтера ОСОБА_2 , БО «БФ ДАРСАНІЯ ЛЕВАНА» та МБФ «Фонд реабілітації дітей загиблих офіцерів «Центр», за територією військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 , свою вину не визнав, заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення, медичне майно, вказане у протоколі, було волонтерською допомогою, отриманою за його запитом та домовленостями, оскільки на той час планувалося облаштування військового шпиталю, після фактичного отримання та з огляду на кількість майна, акту прийому-передачі складено не було, на облік в/ч НОМЕР_1 поставлено не було, зберігалось за межами території військової частини. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він вжив вичерпних заходів для врегулювання питання обліку вказаного майна.

Адвокат Кривошей О.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечував проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення, зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення та вину останнього, просив закрити провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор підтримав складений протокол, вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення.

Суддя, заслухавши думку особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кривошей О.Ю., прокурора, дослідивши матеріали справи, документи, що долучено в судовому засіданні, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшла наступного висновку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1 ст. 8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КпАП України).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.1 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Згідно з ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-IX затверджено Указ Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Суддею досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол №5 від 26 березня 2024 року; письмові пояснення; копію декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомого; акти- приймання-передачі; звіт за результатами внутрішнього аудиту, а також інші матеріали у своїй сукупності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності.

Водночас, пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні, різняться з поясненнями викладеними останнім у протоколі про адміністративне правопорушення, де зокрема міститься підпис ОСОБА_1 , а саме він зазначив, що дійсно згідно декларацій про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, упродовж жовтня-листопада 2023 року мною для військової частини НОМЕР_1 отримано 17 544 кг медичного майна. 13.01.2024 мною ініційовано направлення листа до військової частини НОМЕР_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) щодо передачі вказаного майна, однак згідно відповіді частини останнім необхідні акти прийому-передачі військового майна для здійснення перерозподілу. 31.01.2024 мною ініційовано питання щодо приймання вищевказаного медичного майна військовою частиною НОМЕР_4 , однак командиром військової частини відмовлено з посиланням на порушення чинного законодавства та нормативних документів під час прийняття майна. У зв`язку з вищевикладеним до 25.02.2024 вищевказане медичне майно на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини НОМЕР_1 не поставлено, за призначенням не використовувалось та зберігалось в окремих приміщеннях за територією військової частини НОМЕР_1 . У подальшому 25.02.2024, 01.03.2024 21.03.2024 згідно актів та приймання-передачі вказане майно передано за належністю. Свою винну у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав повністю.

Відповідно до розділу ХІІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440.

Приймання майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини (центру забезпечення).

У разі якщо у супровідних документах відсутні дані про вартість майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, її визначення здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) зі складанням акта визначення вартості майна. Вартість майна визначається відповідно до вартості аналогічних предметів.

Копії документів щодо оприбуткування майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, не пізніше наступного дня від дати поставлення його на облік направляються до відповідних служб забезпечення органів військового управління.

У випадку, коли майно, отримане військовими частинами (центрами забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, не належить до того чи іншого виду забезпечення, воно не пізніше наступного дня від дати його надходження тимчасово ставиться на облік до служби забезпечення військової частини (підрозділу зберігання), визначеної наказом командира військової частини (центру забезпечення). Командир військової частини (центру забезпечення) не пізніше наступного дня від дати оприбуткування направляє запит до вищого органу військового управління (за підпорядкованістю) для визначення належності майна до того чи іншого виду забезпечення. Після визначення вищим органом військового управління належності майна до того чи іншого виду забезпечення воно передається на облік до відповідної служби забезпечення військової частини (підрозділу зберігання) у встановленому порядку.

У відповідності до п.п. 1 розділу ХХІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, облік медичного майна ведеться в підрозділах (аптеці, клініці, відділенні, кабінеті, лабораторії тощо) медичного пункту (медичної роти) військової частини, госпіталю, військово-медичного клінічного центру регіону та інших закладах охорони здоров`я Збройних Сил та у фінансово-економічних органах військових частин та закладів охорони здоров`я Збройних Сил відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства охорони здоров`я України та цієї Інструкції.

Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, в той же час, не спростовував того, що медичне майно вказане в протоколі є волонтерською допомогою, яка була ним отримана для потреб військової частини НОМЕР_1 , однак під час його прийняття не було складено акту приймання-передачі та не поставлено на облік військової частини.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Докази, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КпАП України, суддею не встановлені.

Так, докази про вчинення ОСОБА_1 правопорушення є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них такої особи.

Таким чином, вважаю доведеною вину військовослужбовця у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника, винність його дій, вчинених у умовах особливого періоду, наслідки вчиненого ним правопорушення, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість правопорушника доведеною, суддя вважає за необхідне застосувати до такого правопорушника адміністративне стягнення, як це передбачено диспозицією та санкцією ч.2 ст. 172-15 КпАП України.

У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 172-15 ч.1, ст. 26, ст.ст. 283 - 285 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київсько го апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Антоніна КВАША