Провадження № 3/185/36/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, об`єднану в одне провадження справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 272598 та серії ААД № 272967, складених 06 та 07.10.2023 року слідує, що 06 та 07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1 по вулицям Дніпровській та Будівельній в м.Павлограді з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна мова) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, та пояснив, що у вказаний в протоколах час він дійсно залучався працівниками поліції до складання протоколів про адміністративне правопорушення. Разом з тим вважає, що працівниками поліції під час складання протоколів про адміністративні правопорушення були суттєво порушені його права, як особи, що притягалася до відповідальності.

Зокрема, на його переконання, вказана процедура відбувалася без роз`яснення йому його прав. Фіксація правопорушень, вчинення яких йому інкримінується, відбувалася не в повному обсязі та не безперервно, а в одному випадку - взагалі відсутня. Свідки до справи працівниками поліції не залучалися, а пропозицію пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці працівником поліції була сформульована таким чином, що містила в собі не пропозицію пройти такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а пропозицію відмовитися від проходження такого огляду. При цьому, працівник поліції не роз`яснив йому правові наслідки такої відмови, обсяг та суворість можливого стягнення за вказане правопорушення, тощо. Крім того, працівники поліції, фіксуючи вказану процедуру вибірково, під загрозою вилучення транспортного засобу, змусили його обмовити себе у виживанні алкоголю.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, переглянувши відео-доказ доданий до протоколу від 07.10.2023 року, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вимогами ст.245 КУпАП закріплено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, при складанні 06 та 07.10.2023 року протоколів про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 КУпАП.

Зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії ААД № 272598 та серії ААД № 272967, що були складені 06 та 07.10.2023 року містять в собі посилання на те, що 06 та 07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1 по вулицям Дніпровській та Будівельній в м.Павлограді з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна мова) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень та стверджував, що працівниками поліції під час складання протоколів про адміністративні правопорушення були суттєво порушені його права, як особи, що притягалася до відповідальності. Зокрема, на його переконання, вказана процедура відбувалася без роз`яснення йому його прав. Фіксація правопорушень, вчинення яких йому інкримінується, відбувалася не в повному обсязі та не безперервно, а в одному випадку - взагалі відсутня. Свідки до справи працівниками поліції не залучалися, а пропозицію пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці працівником поліції була сформульована таким чином, що містила в собі не пропозицію пройти такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а пропозицію відмовитися від проходження такого огляду. При цьому, працівник поліції не роз`яснив йому правові наслідки такої відмови, обсяг та суворість можливого стягнення за вказане правопорушення, тощо. Крім того, працівники поліції, фіксуючи вказану процедуру вибірково, під загрозою вилучення транспортного засобу, змусили його обмовити себе у виживанні алкоголю.

Додав, що працівники поліції, на його погляд, порушили й вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також не встановлювали будь-яким чином наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, та не фіксували вказану процедуру а ні на відео, а ні за участі понятих.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП, порушення його процесуальних прав та певних, визначених Законами процедур заслуговує на увагу, з огляду на таке.

У відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також, зазначеною Інструкцією, а саме. п 6 та п.12 Розділу II передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; а у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також зміст доданого до справи відео-доказу, щодо подій від 07.10.2023 року, який було досліджено судом під час розгляду справи, у своїй сукупності, свідчать про те, що посадова особа органу внутрішніх справ, яка у протоколі про адміністративне правопорушення зазначила про наявність у вказаного водія явних ознак алкогольного сп`яніння, не дотрималася визначеної законом процедури.

Так, під час перегляду даного відео-доказу, доданого працівниками поліції до справи, було встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 , вважаючи ОСОБА_1 особою, яка керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, всуперечзагальним положенням «ІНСТРУКЦІЇ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема, п. 6 Інструкції, не провів огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а обмежився лише намаганням завуальованого здійснення дотримання визначеної даною Інструкцією процедури, звернувшись до вказаного водія з пропозицією-констатацією про відсутність необхідності проводити відповідний огляд.

Вказаним відео-доказом зафіксовано, що працівник поліції на місці оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не проводив відповідний огляд особи, якого він вважав водієм транспортного засобу, не отримував чітку та однозначну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності поліцейських з використанням спеціального технічного засобу а також не отримував і незгоду гр. ОСОБА_1 з результатами огляду, який мав би бути проведеним поліцейським, що мало б наслідком забезпечення проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, з перегляду вказаного відео-доказу, через відсутність фіксації проведення процедури встановлення наявності у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння, взагалі не зрозуміло, яким чином, не проводячи на місці огляду ОСОБА_1 на предмет наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції прийшов до висновку, зазначаючи про це в протоколі про адміністративне правопорушення, що водій ОСОБА_1 має невиразну мову та запах алкоголю з порожнини роту, оскільки відеозапис подій від 07.10.2023р. свідчить про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення має чітку мову, та не має почервоніння очей.

Отже, суд констатує, що огляд особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, було проведено поліцейським з грубим порушенням діючого законодавства у визначеній сфері.

Враховуючи положення ч.1,2,5 ст.266 КУпАП та відповідно до ст.22 вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Поруч із зазначеним, пунктом 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо)

Вимога, щодо необхідності проведення відео-фіксації подібних правопорушень, у разі відсутності на місці двох свідків, закріплена й КУпАП.

Однак, аналіз перегляду змісту проведеної відео-фіксації від 07.10.2023 року, та перебігу зафіксованих на відео подій свідчить про те, що відео-файл, який наданий суду в якості доказу вчинення правопорушення не відображають ні місця події, ні точної адреси вчинення правопорушення, не ідентифікують ні учасника події, ні осіб правоохоронців. Вказаний відео-доказ також не фіксує перебування водія ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, керування цим транспортним засобом під час зупинки та не відображає причини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , пояснення цих причин водієві з боку працівників поліції в контексті вимог, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», тощо.

В свою чергу, доданий до справи відео-доказ фіксації правопорушення, що на думку працівника поліції мало місце з боку ОСОБА_1 06.10.2023 року взагалі не має жодних записів.

З огляду на той факт, що КУпАП передбачає у разі не здійснення відео-фіксації адміністративного правопорушення обов`язкове залучення до справи двох понятих, які, враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2023р. до справи залучені не були, суд звернувся з відповідним запитом до органу поліції.

При цьому, листом від 15.03.2024 року суд на власний запит щодо необхідності надання у справі ОСОБА_1 повного запису відео-фіксації подій, пов`язаних з адміністративними правопорушеннями, що мали місце 06 та 07 жовтня 2023 року був проінформований Павлоградським районим відділом поліції про неможливість надання такого відеозапису.

Одночасно, свідок правопорушення ОСОБА_3 також заявив суду про свою необізнаність в питанні перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування останнім 06.10.2023 року транспортним засобом.

Відтак, на підставі наведеного, суд робить висновок про те, що дії посадової особи правоохоронного органу, що 06 та 07.10.2023 року склала протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам зазначеної вище Інструкцій, та КУпАП, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із наведеними вище порушеннями.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та « обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», « Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи фактичнувідсутність у справі належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пояснення ОСОБА_1 , надані ним під час складання адміністративних протоколів від 06.10.2023 та від 07.10.2023 року про те, що, начебто, він керував автомобілем у місці, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення, у стані алкогольного сп`яніння, а в іншому випадку вживав алкоголь напередодні, не можуть бути прийняті судом в якості достатнього та беззаперечного доказу його провини, оскільки, у відповідності до правової позиції, викладеної у Постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З,ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину, у такому випадку буде неповним і поверховим.

Також, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, беручи до уваги фактичну відсутність у даній справі доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.

Постанова набирає законної сили 09 квітня 2024 р.