Номер провадження: 33/813/321/24
Номер справи місцевого суду: 496/6922/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470568 від 01 жовтня 2023 року, 30.09.2023 року о 23 год 50 хв. ОСОБА_1 в с. Усатове по вул. Грушевського-Ломана керував автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», так само від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з наведеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року скасувати та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 не містить вимог застосування технічних засобів відеозапису при огляді на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому єдиним допустимом доказом, який би підвердив правопорушення або його спростував це покази свідків. При цьому, з урахуванням змісту та відсутністю безперервності відеозаписів з компакт диску, який надійшов з протоколом до суду як додаток, присутність свідків в данному випадку була обов`язковою. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», що чітко зафіксовано на відеозаписах. Наголошує, що спочатку відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, але згодом все ж таки погодився, що також зафіксовано на відповідних відеозаписах. Співробітниками поліції не було виписано направлення на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Судом неправильно було прийнято пояснення про те, що на відеозаписі він сказав, що вжив пів літра пива, оскільки це було сказано фактично під тиском співробітників поліції та витягнуто з контексту. Відеозаписи є перервні (не є цілісними) та надані до суду таким чином, щоб посилити негативне враження від дій на вказаних відео. ОСОБА_1 також зазначає, що внаслідок невиконання співробіниками поліції Інструкції МВС, а саме здійснення «перерваного відеозапису», були порушені його права, оскільки на відео не зафіксовано того, як він неодноразово наголошував співробітникам поліції, що потребує правової допомоги адвоката, але вказані прохання були проігноровані ними.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 29.02.2024, з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Пустовойтенко О.А.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №470568 від 01.10.2023 та відеоматеріалами з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст.245,252,280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 не містить вимог застосування технічних засобів відеозапису при огляді на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому єдиним допустимим доказом, який би підтвердив правопорушення або його спростував це покази свідків. При цьому, з урахуванням змісту та відсутністю безперервності відеозаписів з компакт диску, який надійшов з протоколом до суду як додаток, присутність свідків в даному випадку була обов`язковою.

Вищевказані доводи скаржника є безпідставними, з огляду на те, що як прямо передбачено ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідно до вимог закону, обов`язковою умовою проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, є застосування технічних засобів відеозапису з обов`язковим долученням до протоколу матеріалів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, присутність двох свідків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, співробтниками поліції застосувавалися технічні засоби відеозапису, на яких чітко зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду. Вказаний відеозапис був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470568 від 01.10.2023, складенного відносно ОСОБА_1 , тому відповідно до положень ст. 266 КУпАП присутність свідків при проходженні огляду не вимагається.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на безперервність вказанного відеозапису є необгрунтованими, оскільки вказаний відеозапис, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт адміністративного правопорушення, відтак доводи про його не безперервність не впливають на висновки суду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спочатку він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, але згодом все ж таки погодився, що зафіксовано на відповідних відеозаписах, є безпідставними, з огляду на те, що з відтворенного апеляційним судом відеозапису вбачається, що на неодноразову пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовився та зауважив, що він не збирається нікуди їхати (уривок відеозапису «ф 8» та «федос 1»).

Більш того, як правильно зауважено судом першої інстанції із вищевказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , а також невідома жінка, яка поводила себе агресивно, провокували працівників поліції, поводили себе зухвало та хотіли домовитись про уникнення ОСОБА_1 відповідальності. При цьому поведінка ОСОБА_1 явно не відповідала обстановці, а дії ОСОБА_1 лише вказували на те, що він не бажав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та всіляко ухилявся від продування алкотестеру «Драгер», а тому його дії були правильно розцінені працівниками поліції, як відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи відображають із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Доданий до матеріалів справи диск/електронний носій із відеозаписом адміністративного правопорушення є джерелом доказом в розумінні вимог ч.1 ст. 251 КУпАП. Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд визнає відеозапис, який приєднано до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 та який був повторно досліджений в ході апеляційного розгляду справи:

- достовірним, оскільки він узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи,

- допустимим, оскільки він отриманий та досліджений в законний спосіб,

- належним, оскільки він стосуються подій, що сталися 30.09.2023 та інкримінуються ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що на відеозаписах відсутня дата та час, апеляційним судом оцінюється критично, з огляду на те, що як за матеріалами справи, так і самим ОСОБА_1 визнається, що вказана подія мала місце 30.09.2023 року, а протокол було складено 01.10.2023 року.

Доводи скаржника про те, що співробітниками поліції не було виписано направлення на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, а тому відповідно направлення не виписувалося.

Посилання у апеляційній скарзі, що судом неправильно було прийнято те, що на відеозаписі ОСОБА_1 сказав, що вжив пів літра пива, оскільки це було сказано під тиском співробітників поліції та витягнуто з контексту є також необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами відеозапису, на якому зафіксовано, що поліцейські не вчиняли стосовно ОСОБА_1 жодного психологічного впливу чи тиску, так якОСОБА_1 сам визнав та не заперечував факту того, що випив 0,5 л пива. Натомість під час спілкування із ОСОБА_1 співробітники полції неодноразово запропонували останньому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, декілька разів очікували від нього чіткої відповіді на вказану пропозицію, роз`яснювали наслідки відмови від цієї пропозиції, тобто всіляко сприяли йому у здійсненні його прав. Отже працівники поліції діяли в межах службових повноважень та не застосовували до правопорушника психологічного тиску.

Також судом встановлено, що після складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та зачитування його працівником поліції останній висловлює свою незгоду лише щодо того, що він намагався ухилитись від відповідальності, інших заперечень ОСОБА_1 не висловлював та письмових пояснень не писав (уривок відеозапису «федос 2»).

Безпідставними є і посилання ОСОБА_1 про те, що внаслідок невиконання співробітниками поліції Інструкції МВС, а саме здійснення «перерваного відеозапису», були порушені його права, оскільки на відео не зафіксовано того, як він неодноразово наголошував співробітникам поліції, що потребує правової допомоги адвоката, але вказані прохання були проігноровані ними.

Так, з дослідженого відеозапису та інших матеріалів справи вбачається, що поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не потребував правової допомоги адвоката, а повністю усвідомлював вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом поведінки та казуїстики тлумачення вимог національного законодавства намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Біляївському районному суді Одеської області, що підтверджується особистим підписом останнього у відповідних графах протоколу.

Інші доводи апелянта не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова