Справа № 156/1118/23 Провадження №33/802/150/24 Головуючий у 1 інстанції:Федечко М. О.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 09 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 06 вересня 2023 року, о 01:55 год. по вул.40-річчя Перемоги в с.Грибовиця, керувала автомобілем марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовилася в установленому законом порядку від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.5 ПДР України та відповідно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 адвокат Назарук Ю.В. 26 січня 2024 року подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, тому просить скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає про те, що докази, які містяться у справі не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки зібрані у спосіб не передбачений законом. Окрім того, вказує про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Водночас, апелянт у поданій апеляційній скарзі заявила клопотання в якому просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення вважаючи, що він пропущений з поважних на те причин.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Назарук Ю.В. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. При цьому, від захисника до апеляційного суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірительки.

Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення наряду з матеріалами справи в цій частині, апеляційний суд приходить до висновку, що воно до задоволення не підлягаєз огляду на таке.

Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт (захисник) посилається на те, що копію постанови судді нею було отримано 11 січня 2024 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено було з поважних на те причин.

Проте, такі доводи апелянта на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суддею Іваничівського районного суду Волинської області постановлена 09.01.2024 та за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Назарук Ю.В., яка приймала безпосередню участь в судовому засіданні в її присутності було проголошено судове рішення, у тому числі порядок і строк апеляційного оскарження.

Сама ж ОСОБА_1 була присутня у попередньому судовому засіданні, де надавала свої пояснення з приводу правопорушення, а відтак була обізнана про судове провадження щодо неї в суді.

А тому, апеляційний суд вважає, що оскільки захисник Веремчук Ю.Л. 09 січня 2024 року була присутня на розгляді справи, то вона фактично ознайомилася з її змістом, у тому числі з порядком та строком її апеляційного оскарження, про що зазначено в резолютивній частині судового рішення.

Таким чином, в даному випадку саме з 09 січня 2024 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови судді Іваничівського районного Волинської області від 09.01.2024, який фактично припадав на 19 січня 2024 року. Однак, апеляційна скарга до суду подана лише 26 січня 2024 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується штемпелем суду першої інстанції, проставленим на апеляційній скарзі.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, а також про це вказує сама ж захисник Назарук Ю.В. в апеляційній скарзі, копію судового рішення на електронну пошту вона отримала 11.01.2024, однак, із врахуванням дати подання апеляційної скарги (26.01.2024), то 10-денний строк на апеляційне оскарження і з цієї дати також був пропущений.

Слід також зазначити, що положення ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з будь-якою іншою у тому числі й датою отримання її копії.

А тому, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.

Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 09.01.2024 до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, апелянтом не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то в задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу, - повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 09 січня 2024 року захиснику ОСОБА_1 адвокату Назарук Юлії Володимирівні, відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Назарук Юлії Володимирівнина постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 09 січня 2024 року, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк