Справа № 357/1306/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 10.12.2021 органом 7122,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

12.01.2024 о 17:15 год на автодорозі Н-02 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ИЖ 27175-037» з д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення вимог 19.4 Правил дорожнього руху України, під час вимушеної зупинки не увімкнув габаритні вогні або стоянкові ліхтарі та аварійну світлову сигналізацію, в результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz» з д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду в попутному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративне правопорушення не визнав та пояснив, що протокол безпідставним та таким, що складений без врахування всіх обставин справи з огляду на таке. У протоколі при викладені суті правопорушення не вказано прізвище, ім`я, по батькові водія, який порушив п. 19.4 та 19.1 ПДР України. Однак він не заперечує, що перед цією ДТП водієм автомобіля «ИЖ 27175-037» з д.н.з. НОМЕР_3 був саме він. Однак, ураховуючи, що відповідно до наведених в розділі І ПДР України термінів водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія, саме під час ДТП він не міг вважатися водієм, оскільки з незалежних від нього причин не керував вказаним автомобілем. Він ознайомився з матеріалами справи та дізнався, що ПІБ водія автомобіля «Mercedes-Benz» з д.н.з. НОМЕР_5 - ОСОБА_2 . З отриманих на сайті «Судова влада України» даних, він дізнався, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2024 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постанова набрала законної сили 29.01.2024. Згідно постанови «12.01.2024 близько о 17 год. 15 хв. в а/д М-02 412 км + 500 М. Водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mercedes-Benz н.3. НОМЕР_6 врахував дорожню обстановку та дистанцію між транспортними засобами та внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ИЖ 27175 д.н.з. НОМЕР_7 , внаслідокчого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.п.2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП. Гр. ОСОБА 1, до суду з`явився, вину визнав».

Указані відомості дають підстави для висновку, що вказана справа та справа щодо нього стосуються однієї і тієї ж ДТП. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, відволікався від керування, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, 12.01.2024 о 17:15 год на а/д Н-02 сталася ДТП, у результаті якої постраждав автомобіль «ИЖ 27175-037» з д.н.з. НОМЕР_3 , який у той день перебував у його користуванні. При цьому ОСОБА_2 беззастережно визнав себе винним.

При цьому стверджує, що він як інший учасник цієї ДТП, діяв у передбаченому законодавством порядку, а саме відповідно до приписів абз. 3 п. 19.4 ПДР України. З протоколу вбачається, що його дії інкримінують за п. 19.1 та 19.4 ПДР України. У даному випадку його дії не можуть бути кваліфіковані за цим пунктом, оскільки під час того, як він керував транспортним засобом, на ньому були ввімкнені фари ближнього світла. Однак безпосередньо перед ДТП автомобіль «ИЖ 27175-037» з д.н.з. НОМЕР_3 з невідомої йому причини раптово втратив живлення та перестав реагувати на педаль газу та заглох, у зв`язку з чим фари вимкнулися та вмикалась аварійна сигналізація. Це підтверджується і самим протоколом, у якому вказано що «водій (тобто він)... під час вимушеної зупинки не прибрав транспортний засіб за межі дороги, не увімкнув габарити або стоянкові ліхтарі та аварійну світлову сигналізацію». Також це підтверджується поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який зазначив, що «побачив т/з водій якого самостійно штовхав автомобіль». Однак, при складенні протоколу працівники поліції не врахували надані ним пояснення, що в момент ДТП, яка сталася за кілька хвилин після раптової зупинки його автомобіля, він якраз намагався прибрати транспортний засіб за межі дороги. Такі його дії в повній мірі відповідають вимогам п. 19.4 ПДР України. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил, саме так він ї діяв. Отже, у даному випадку слід врахувати, що він зупинив автомобіль не з власної волі, ця зупинка була вимушеною та сталася з невідомої йому причини, а всі світлові прибори просто вимкнулися та не включалися, тобто в момент ДТП були несправними. При цьому звертає увагу, що виконати вимоги пунктів 9.10 та 9.11 ПДР він був би зобов`язаний виключно у випадку, якби не мав можливості прибрати свій автомобіль з дороги. Однак таку можливість він мав. Як тільки він почав виштовхувати свій автомобіль в сторону узбіччя дороги сталася ДТП, а саме автомобіль «Mercedes-Benz» з д.н.з. НОМЕР_5 , який рухався позаду в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_2 , в`їхав в задню частину його автомобіля, внаслідок чого його автомобіль вилетів в кювет, а він дивом не постраждав та залишився стояти на місці ДТП. У цей час доби на а/д Н-02 був довільно інтенсивний рух транспортних засобів, тому очевидно, що його автомобіль не міг просто стояти на смузі руху з виключеними світловими приборами без поважної на те причини навіть більше 5 хвилин. З моменту раптової зупинки його автомобіля і до моменту ДТП пройшло максимум кілька хвилин, по його відчуттям - ДТП сталося майже миттєво після того, як він вийшов з автомобіля та почав переміщувати його в сторону узбіччя. Складений щодо нього адміністративний матеріал не містить відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності його вини, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України, відповідно до якого тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Відповідно до пункту 19.4 ПДР, під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація. В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил.

Попри невизнання своєї винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 332306 від 12.01.2024;

схемою місця ДТП від 18.01.2024, яка підписана обома водіями, серед іншого, зображено розташування транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення та перелік видимих зовнішніх пошкоджень транспортних засобів, а саме: транспортний засіб «ИЖ 27175-037» з д.н.з. НОМЕР_3 має пошкодження: деформовано капот, розбите праве дзеркало, деформовано праве переднє крило, деформована права сторона автомобіля, кришка багажнику; транспортний засіб «Mercedes-Benz» з д.н.з. НОМЕР_4 має пошкодження: переднього бампера з лівої сторони, пошкодження лівого повторювача і ліве дзеркало, деформована ліва сторона будки, повторювач на будці;

поясненнями наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_2 , відповідно до яких 12.01.2024 близько 17:30 год він рухався на автомобілі «Mercedes-Benz» з д.н.з. НОМЕР_4 (грузопасажирський з будкою) на автодорозі зі сполученням Узин-Біла Церква у напрямку м. Біла Церква. Дорожнє покриття буле сухе, по бокам дороги лежав сніг, на вулиці був мороз та було холодно. Він рухався зі швидкістю близько 80 км/год із увімкненим ближнім світлом фар, тому що йому назустріч рухалися автомобілі. На ділянці дороги перед поворотом на с. Томилівку зустрічний автомобіль, який ярким світлом фар один раз «моргнув», як зазвичай, водії повідомляють один одного про поліцейських. Однак відразу як їх автомобілі розминулися, за 50-100 м він побачив перед собою транспортний засіб без увімкненої аварійної сигналізації, без ніякого освітлення, із відкритими лівими водійськими дверима, водій якого штовхав автомобіль прямо по середині смуги руху. Щоб уникнути зіткнення, він намагався об`їхати його із правої сторони, але виїхати на узбіччя повністю не міг, щоб не злетіти в кювет. Гальмуючи, він лівою стороною будки «продер» праву сторону автомобіля. Кабіною автомобіля він не зачепив, а оскільки будка трохи ширша, то відбулося дотичне зіткнення боковими частинами автомобілів. Удар був не великий. Перед зіткненням на зустрічній смузі руху не було транспортних засобів, але він не наважився об`їжджати автомобіль зліва, щоб не завдати шкоди водію, який буксирував транспортний засіб. Він зупинився за 1,5 м від зіткнення, про що свідчать уламки заднього стопа автомобіля, який він вдарив, та побачив у ліве бокове дзеркало, що автомобіль «ИЖ 27175-037» покотився у ліву сторону, перетнувши зустрічну смугу руху і скотився у кювет, а водій йшов за своїм транспортним засобом. Він намагався вирішити питання на місці ДТП, але хлопець не захотів. Під час оформлення ДТП водій автомобіля «ИЖ 27175-037» повідомив, що погоріла вся проводка в автомобілі і він з буксиру намагався його завести, що по дорозі до м. Біла Церква таке трапилося не вперше. Власник автомобіля, який приїхав пізніше підтвердив, що автомобіль був у несправному стані.

Надані в судовому засіданні пояснення потерпілого ОСОБА_2 суддя вважає, правдивими, логічними та послідовними, які узгоджуються із іншими матеріалами справи, зокрема схемою ДТП та зазначеним у ній переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу.

Так, з огляду на траєкторію руху транспортного засобу «ИЖ 27175-037», який від удару покотився вліво, через зустрічну смугу руху, в кювет, а водій, що намагався приводити його в рух залишився неушкодженим, та враховуючи характер пошкоджень транспортних засобів (передній бампер, ліва частина автомобіля «Mercedes-Benz» та кришка багажника, права частина автомобіля «ИЖ 27175-037»), слід дійти висновку, що спочатку удар прийшовся саме у задню праву частину автомобіля «ИЖ 27175-037», після чого продовжився дотично по правій його стороні. З цих же підстав суддя вважає правдивими покази потерпілого в тій частині, що водій автомобіля «ИЖ 27175-037» штовхав його прямо по проїзній частині дороги, намагаючись завести двигун, а не вправо на узбіччя. Покази потерпілого в тому, що він виявивши перед собою небезпеку відразу почав гальмувати узгоджуються зі схемою ДТП, з якої вбачається, що транспортний засіб «Mercedes-Benz» під його керуванням зупинився від місця зіткнення на відстані 1.5 метра.

Покази особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в тому, що він штовхав автомобіль вправо, викручуючи при цьому кермо, не узгоджуються із механізмом дорожньо-транспортної пригоди, траєкторією руху його автомобіля після зіткнення та наслідками у виді отриманих механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Не відповідають фактичним обставинам справи і його покази в тому, що автомобіль «Mercedes-Benz» в`їхав у задню частину його автомобіля, зважаючи на зафіксовані у схемі ДТП пошкодження бокових частин обох транспортних засобів. При цьому слід відмітити, що за вказаного ОСОБА_1 перебігу події, від удару отриманого в задню частину його автомобіль «ИЖ 27175-037» отримав би пошкодження задньої частини та покотився б праворуч проїзної частини, але в жодному разі не ліворуч, через зустрічну смугу руху, в кювет. Встановлені обставини, не дають суду можливості зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 намагався прибрати автомобіль з проїзної частини дороги на праве узбіччя.

До наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 про те, що він не встиг прибрати автомобіль на узбіччя після його раптової зупинки, тому що відразу через декілька хвилин, по його відчуттям миттєво, після того, як він вийшов з автомобіля та почав його штовхати, відбулося зіткнення, суддя ставиться критично, вважає їх обраним способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності. Такі його пояснення повністю спростовуються зібраними матеріалами справи та поясненнями наданими в судовому засіданні потерпілим.

Так, пунктом 1.5 Правил дорожнього руху, передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Ввимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

В п.2.3. Правил дорожнього руху йдеться про те, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 19.4 ПДР під час зупинки на дорозі в темну пору доби … на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил.

Так, відповідно до п. 9.10 ПДР разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Відповідно до п. 9.11 ПДР якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в», «г», «ґ») цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил.

Зі слів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлено, що транспортний засіб «ИЖ 27175-037» під керуванням ОСОБА_1 став технічно несправний у зв`язку з чим він здійснив вимушену зупинку на проїзній частині дороги.

Отже, під час вимушеної зупинки автомобіля «ИЖ 27175-037» під керуванням ОСОБА_1 на дорозі в темну пору доби останній в порушення п. 19.4 ПДР не ввімкнув на транспортному засобі габаритні або стоянкові ліхтарі та додатково - аварійну світлову сигналізацію.

Ані під час ДТП, ані під час судового розгляду належних і допустимих доказів того, що у керованого ним транспортного засобу відразу вийшли з ладу всі зовнішні світлові прилади ОСОБА_1 не надав. Огляд транспортного засобу на визначення його технічного стану для встановлення чи спростування вказаної обставини особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не проводився. Протокол про адміністративні правопорушення та схема ДТП також не містить відомостей про те, що на автомобілі «ИЖ 27175-037 була несправна аварійна світлова сигналізація, несправні габаритні чи стоянкові ліхтарі, тобто вказана обставина у провину ОСОБА_1 не ставиться.

Суддя вважає безпідставними аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому, що у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді винуватий інший учасник дорожнього руху ОСОБА_2 який постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2024 визнаний винуватим у порушенні пп. 2.3 «б», 13. 1 ПДР з огляду на таке.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто зясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення наслідку.

Зіставлення фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення свідчить про те, що ДТП сталося за участі двох водіїв транспортних засобів. У таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови розяснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно зясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Згідно з п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Надаючи правову оцінку діям водія ОСОБА_1 , суддя зазначає, що зіткнення автомобілів виникло внаслідок ігнорування ним вимог пункту 19.4 ПДР в тому, що під час вимушеної зупинки в темну пору доби на проїзній частині дороги, по якій рухався водій ОСОБА_2 , який, незважаючи на вжиті заходи, не зміг уникнути зіткнення, він не ввімкнув на транспортному засобі габаритні або стоянкові ліхтарі та додатково - аварійну світлову сигналізацію.

Тому, на переконання судді, першопричиною настання зіткнення та наслідків у вигляді технічних пошкоджень автомобілів, є саме дії водія ОСОБА_1 , які виразилися в порушення п. 19.4 ПДР, і його дії перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, наслідками у виді спричинення пошкодження транспортних засобів.

Поряд з тим, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення ОСОБА_1 пункту 9.9 «в» ПДР відповідно до якого «Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами»; та пункту 19.1 «а» ПДР, відповідно до якого «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла», оскільки як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення у провину ОСОБА_1 не ставиться керування транспортним засобом з технічними несправностями без увімкненої аварійної сигналізації та керування транспортним засобом у темну пору доби без увімкнених фар ближнього (дальнього) світла. За вказаних обставин порушення ОСОБА_1 пп. 9.9 «в» та 19.1 ПДР виключено суддею із формулювання фабули вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Також судом виключено із фабули вчиненого правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 під час вимушеної зупинки «не прибрав транспортний засіб за межі дороги», оскільки з аналізу абзацу 3 пункту 19.4 ПДР вбачається, що такий обов`язок у нього міг виникнути тільки у разі якщо у транспортному засобі несправні габаритні вогні. Оскільки у протоколі, у частині опису установлених працівником поліції обставин, безпосередньо не зазначено чим була обумовлена така необхідність, не вказано про те, що на транспортному засобі «ИЖ 27175-037», були несправні габаритні вогні, іншими доказами вказана обставина також не підтверджена, а відтак у водія ОСОБА_1 не виникло обов`язку прибирати транспортний засіб за межі дороги.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суддя відхиляє аргументи ОСОБА_1 про те, що його дії відповідали вимогами абзацу 3 п. 19.4 ПДР України, тому що в момент ДТП він намагався прибрати транспортний засіб за межі дороги, проте не встиг цього зробити, а виконати вимоги пунктів 9.10 та 9.11 ПДР він був би зобов`язаний виключно у випадку, якби не мав можливості прибрати свій автомобіль з дороги. Однак таку можливість він мав і як тільки почав виштовхувати свій автомобіль на узбіччя, сталася ДТП.

Зі слів обох учасників ДТП вбачається, що ОСОБА_1 намагався привести в рух свій автомобіль «ИЖ 27175-037», відкривши водійські двері пхнув/штовхав його, тримаючись при цьому за кермо, задаючи автомобілю потрібну траєкторію руху.

Суддя зазначає, що враховуючи габарити керованого ОСОБА_1 транспортного засобу «ИЖ 27175-037», останній теоретично мав можливість прибрати його за межі дороги, але при цьому повинен був усвідомлювати, що цей процес займе певний проміжок часу, тому з урахуванням дорожніх умов: темної пори доби, неосвітлену штучним світлом ділянку дороги поза межами населеного пункту, інтенсивність дорожнього руху, за умови несправності, з його слів, габаритних або стоянкових ліхтарів та аварійної світлової сигналізації, йому необхідно було негайно вжити заходів для забезпечення у тій ділянці дороги безпеки дорожнього руху та керуватися вимогами, викладеними в п.9.11 (а) ПДР: якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в») - аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями. Тільки після виконання вказаних вимог ОСОБА_1 мав би вживати заходи щоб прибрати вказаний транспортний засіб з проїзної частини дороги.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, зазначені ч. 2 ст. 33 КУпАП - характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів, запобігання вчинення ним інших правопорушень, вважаю, що необхідним та достатнім адміністративним стягненням, що підлягає застосуванню за вчинене ним адмінправопорушення, є визначений санкцією ст. 124 КУпАП штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 124, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА