Справа №295/4934/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2024 серії ВАД №290047, ОСОБА_1 , 10.03.2024 приблизно о 21-30 год., перебуваючи у м. Житомирі по вул. Дачній, 12, пошкодив автомобіль марки «Тойота Пріус», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час конфлікту, чим спричинив гр. ОСОБА_2 матеріального збитку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУПАП не визнав, зазначив, що автомобіль не пошкоджував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

За змістом ст. 173 КУпАП, відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль не пошкоджував, а у відповідь на агресивну поведінку водія таксі лише закрив дверцята і попросив його поїхати. Оскільки послуг таксі більше не потребував.

Відповідно до копії розписки ОСОБА_2 від 21.03.2024, що знаходиться у матеріалах справи - матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_1 за шкоду заподіяну його автомобілю «Тойота Пріус» АМ3623 НА ОСОБА_2 не має.

Окрім того, згідно копії заяви від 22.03.2024, ОСОБА_2 просить звернення гр. ОСОБА_3 від 10.03.2024 залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_1 у повному обсязі відшкодував завдані матеріальні збитки пошкодженням автомобіля, претензій до останнього не має.

На підтвердження вчиненого правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додані лише довідка про результати перевірки, рапорт поліцейського, пояснення потерпілого, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , інших доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Оскільки суду не надано достатньо належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а шкода відшкодована, потерпілий моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_1 не має, то провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г. В. Панченко