ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1025/24 Справа № 201/1468/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кріпаченка Дмитра Сергійовича,

апеляційну скаргу захисника Кріпаченка Д.С., подану на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до змісту постанови 28 січня 2024 року о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в районі вул. Набережна Січеславська, 31А в м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду захисник Кріпаченко Д.С. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2024 року.

Крім того, захисником подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2024 року. Подане клопотання захисник мотивував тим, що повний текст оскаржуваної постанови було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань лише 14 березня 2024 року, а 15 березня 2024 року надано загальний доступ до вказаної постанови та того ж дня, а саме 15 березня 2024 року захисником нарочно отримано повний текст оскаржуваної постанови, що прямо свідчить про те, що повний текст судового рішення з`явився лише 14 березня 2024 року, а отже пропуск строку апеляційного оскарження постанови був порушений не через вину сторони захисту.

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції не було у повному обсязі досліджено матеріали справи та формально надано відповідь на доводи клопотання сторони захисту про закриття провадження по справі.

Так, відеозапис, долучений до матеріалів справи не містить моменту руху чи зупинки транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 , а лише фіксує факт спілкування співробітників поліції із ОСОБА_1 ..

Крім того, з даного відеозапису не вбачається, яким саме чином встановлювалися у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які б давали підстави для проведення огляду останнього.

Відеозапис не містить достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 , перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, був зупинений з дотриманням вимог, передбачених ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», з детальним описом підстав зупинки, визначених у цій статті.

Також, на підтвердження обставин відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом посадовою особою надано лише рапорт, складений поліцейським та не долучено розписки про отримання тверезим водієм транспортного засобу, однак даний рапорт не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень та виконує функції нагляду за дотриманням правопорядку.

Захисник посилається на те, що працівниками поліції в порушення вимог чинного законодавства не було складено та не було долучено до матеріалів справи направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що він не заперечує факту вживання ним алкогольних напої, однак вказує, що не виконував функції водія у той вечір, оскільки він зі своїм товаришем, який і був за кермом транспортного засобу, зупинились в районі вул. Набережна Січеславська, 31А в м. Дніпрі через несправність автомобіля. Піля чого, його товариш відлучився для пошуку можливостей здійснення ремонту автомобілю або осіб, які допомогли б їм дістатись додому. Коли ОСОБА_1 залишився один до нього під`їхали працівники поліції, після чого ОСОБА_1 було пройдено огляд на стан сп`яніння та щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного та наполягав на відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 28 січня 2024 року о 00 годині 30 хвилин.

Перевіривши витребувані із Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, вислухавши самого ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника Кріпаченка Д.С. слушними, оскільки судовий розгляд судом першої інстанції було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Копія постанови сторонам направлена не була. Відповідно до матеріалів справи, 15.03.2024 року захисником Кріпаченком Д.С. було отримано повний текст оскаржуваної постанови.

Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 689239 від 28 січня 2024 року; рапорт інспектора патрульної поліції, яким було виявлено правопорушення; роздруківку з результатами огляду водія ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНК-0532, тест № 2273, з показником 0,66 проміле алкоголю та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу; матеріали відеозапису з портативних відеореєстраторів патрульних поліції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 689239 від 28 січня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 28 січня 2024 року о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в районі вул. Набережна Січеславська, 31А в м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол не містить підписану особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» міститься напис: «відмовився».

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів при проведенні відеофіксації у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 у ОСОБА_1 було встановлено позитивну пробу 0,66‰. Від підпису акту огляду ОСОБА_1 відмовився, про що міститься напис у графі «З результатами огляду згоден». (а.с.5).

Відповідно до результатів тестування на алкоголь від 28.01.2024 року (а.с.4) у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння 0,66‰. ОСОБА_1 відмовився від підпису відповідного документа, про що наявні відомості у графі «підпис особи, що тестують».

Із наявного у матеріалах справи відеофайлу вбачається, що 28.01.2024 року працівниками патрульної поліції в районі вул. Набережна Січеславська, 31А в м. Дніпро було зупинено транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .. Під час спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Далі, одним з працівників патрульної поліції було надано прилад DragerAlcotest 6820 ОСОБА_1 для продуття. Довгий час ОСОБА_1 не розуміючи механізму продуття, не дослухаючись до порад працівників поліції невірно здійснював продуття, у зв`язку з чим прилад не міг здійснити відповідний огляд та надати певний результат за результатами огляду. Після чого, ОСОБА_1 попросив замінити мундштук, що, на вимогу останнього, невідкладно було зроблено працівниками поліції та надано ОСОБА_1 інший мундштук, який був герметично запакований. Після чого, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 6820. Результат огляду був позитивний - 0,66‰. Після чого, прилад було надано ОСОБА_1 для ознайомлення з результатами, після чого він не погодився з результатами та повідомив, що до лікарні їхати не буде. Крім того, як встановлено під час дослідження долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису ОСОБА_1 повідомив, що раніше він вживав алкогольний напій, а саме пиво, однак виключно одну пляшку. В подальшому працівниками поліції неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 про можливість проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, однак останній категорично відмовився.

Відеозаписом також встановлено, що під час того, як працівники поліції підійшли до автомобілю BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та знаходився на передньому водійському сидінні, інших осіб під час спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 , а також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом зафіксовано не було.

Крім того, під час проведення процедури огляду водія ОСОБА_1 не зазначались відомості, викладені ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Такі відомості не були надані і суду першої інстанції, хоча вбачається, що захисником Кріпаченком Д.С. подавалось клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Тобто, версія події, викладена ОСОБА_1 під час перегляду справи у суді першої інстанції не підтверджується жодним із вище перелічених доказів. За такого, судом апеляційної інстанції такі відомості оцінюються критично, оскільки мають здебільшого формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відеозапис з бодікамер працівників поліції є належним та допустимим доказом, і на ньому зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме те, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб, який знаходився під керуванням ОСОБА_1

Твердження захисника в частині незаконності зупинки транспортного засобу спростовуються відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 689239 від 28 січня 2024 року, відповідно до якого останній керував транспортним засобом під час дії комендантської години, що було обґрунтованою підставою для його зупинки.

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Ознайомившись зі змістом протоколу та доданим до нього матеріалами, зокрема відеозаписом з місця події, суд приходить до висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за вказаних обставин, як порушення п. 2.9 а ПДР України, тобто як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки визначена законом процедура проходження огляду на стан сп`яніння, враховуючи не визнання ОСОБА_1 даних огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, потребувала проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився. За вказаних обставин, лише після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та підтвердження факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, можна було б кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Однак, вказане не виключає його вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 ПДР України.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. До таких висновків суд приходить виходячи з того, що ОСОБА_1 пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці та отримавши результат, що підтверджував його перебування у стані алкогольного сп`яніння, не погодився із його результатами, при цьому на законну вимогу поліцейського пройти огляд в медичному закладі, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, відмовився.

Відсутність направлення на проходження огляду в заклад охорони здоров`я в даному випадку не є підставою для закриття справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, у зв`язку з чим співробітниками поліції відповідне направлення не вручалось та не здійснювався супровід до медичного закладу.

Посилання апелянта на те, що його підзахисного не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовує їх наявності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо ОСОБА_1 останній не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять

Таким чином, апеляційний суд дослідив матеріали справи, оцінив докази у їх сукупності та дійшов до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуті судом у передбачені ст.38 КпАП України строки, а вид та розмір адміністративного стягнення визначений у межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги захисника Кріпаченка Дмитра Сергійовича не спростовують встановлених судом обставин та задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

постановила:

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кріпаченка Дмитра Сергійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун