Справа № 298/1417/24
Номер провадження 3/298/903/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №014814

від 06.06.2024, ОСОБА_1 06 червня 2024 року о 17 год. 45 хв. на околиці населеного пункту Забрідь Ужгородського району Закарпатської області на відстані 5500 метрів до лінії державного кордону в районі 89 прикордонного знаку був виявлений та затриманий під час спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану групою осіб, спільно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання SMS-повідомлення згідно поданої ним заяви на отримання електронних повісток.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останнього про ознайомлення його з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді. Крім цього, у матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відбудеться в приміщенні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 22, а також у яких міститься прохання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин неявку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи суд розцінює як її волевиявлення, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи.

В свою чергу, за змістом ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 204-1 КУпАП України, не є обов`язковою.

Відтак, у відповідності до вимогам ст. 268 КУпАП суддя вважає, що дану справу може бути розглянуто без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суддя встановив таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого та чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетину державного кордону України, в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб, в умовах воєнного стану, і такі його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади групою осіб.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 у світлу пору доби за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб, без зазначення, в чому саме виразились дії ОСОБА_1 щодо вчинення такої спроби групою осіб, є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 06.06.2024; протокол про адміністративне затримання від 06.06.2024 ОСОБА_2 ; пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 06.06.2024; схему затримання правопорушників від 06.06.2024; витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на 06 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 014814 від 06.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився давати будь-які пояснення з приводу правопорушення, що йому інкримінується.

Жодних об`єктивних доказів, які б могли вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Так, суд критично оцінює такі докази, як пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 06.06.2024; схему затримання правопорушників від 06.06.2024; витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на 06 червня 2024 року, оскільки такі не можна вважати об`єктивними доказами у справі.

Також суд констатує, що з наявних матеріалів, які містяться в справі про адміністративне правопорушення, неможливо встановити факт перебування ОСОБА_1 у момент затримання в складі групи осіб, а саме - з громадянином ОСОБА_2 .

Що стосується протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 06.06.2024, то таким може підтверджуватися лише сам факт затримання вказаної особи.

Суддя критично оцінює такі докази, як протокол про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_2 та про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 06.06.2024, оскільки до матеріалів справи не додано жодних інших об`єктивних доказів, які б вказували на те, що у момент затримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували разом, не надано доказів, які б дали можливість встановити особу ОСОБА_2 .

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 затриманий у світлу пору доби, матеріали адміністративної справи не містять доказів, про виявлення у нього предметів, що могли б прямо чи опосередковано указувати на намір незаконного перетину кордону (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, грошові кошти в іноземній валюті, гідрокостюм, обладнання для проходження гірським маршрутом тощо), а пояснення по суті справи ОСОБА_1 не надав.

Також суддя зауважує, що наявність документів, що посвідчують особу затриманого, відповідає вимогам пункту 8 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998, відповідно до якого іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

До того ж на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 через недосягнення 25-річного віку не підлягає можливій мобілізації до лав Збройних Сил України, що могло б стати причиною спроби незаконного перетину ним державного кордону.

Також, до матеріалів навіть не долучено відповідних документів на підтвердження належності місця затримання особи до контрольованого прикордонного району.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях вкладу вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за

ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.