Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/321/24
Провадження № 3/935/492/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області, про притягнення ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не надано, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 26.01.2024 від Відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 130539 від 22.01.2024, ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків стосовно виховання своїх дітей ОСОБА_2 2013 року народження та ОСОБА_3 2011 року народження, внаслідок чого останні у період з 26.09.2023 по 12.12.2023 пропустили без поважних причин навчання в Ліцеї № 1 Коростишівської міської ради, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 130539 від 22.01.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки дільничий офіцер поліції відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області Моргунова О. не підтвердила свої повноваження, не з`ясувала усі обставини справи. Крім того, діти ОСОБА_1 навчаються вдома, мають репетиторів майже з усіх навчальних предметів, школу не відвідують, навчаються за інформальним видом освіти, відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про освіту». Також ОСОБА_1 зазначила, що заяви її дітей на зарахування до школи не обліковані адміністрацією навчального закладу належним чином, згідно Інструкції по діловодству, а тому її діти вважаються такими, що не навчаються у зазначеному навчальному закладі.

У судовому засіданні директор Ліцею № 1 Коростишівської міської ради Позняков П. пояснив, що 25.09.2023 надійшла заява ОСОБА_1 про те, її діти не будуть навчатись в ліцеї, просила відрахувати дітей з навчального закладу, на що їй було відмовлено, оскільки відповідно до статті 53 Конституції України повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством. Пунктом 3 статті 4 Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що повна загальна середня освіта може здобуватися за очною (денною), дистанційною, мережевою, екстернатною, сімейною (домашньою) формами чи формою педагогічного патронажу, а також за очною (вечірньою), заочною формами (на рівнях базової та профільної середньої освіти). Відповідно до статуту ліцею № 1 Коростишівської міської ради, враховуючи системо-технічні, кадрові, матеріальні ресурси, контингент здобувачів освіти та їх освітні потреби заклад забезпечує здобуття освіти за очною (денною), мережевою, екстернатною, сімейною (домашньою) формами чи формою педагогічного патронажу. Законом України «Про повну загальну середню освіту» здобуття обов?язкової повної загальної середньої освіти інформальним видом не передбачено, однак здобувач освіти має право застосовувати неформальну та/або інформальну освіту як інструмент для опанування навчальних результатів передбачених освітньою програмою закладу освіти, обравши для себе одну з форм здобуття повної загальної середньої освіти. Директор ліцею додав, що вони спілкувались з ОСОБА_1 з приводу обрання для її дітей сімейної форми навчання, проте остання проти такої форми навчання.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення оцінка доказів здійснюється органом /посадовою особою/ за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 130539 від 22.01.2024, листом директора Ліцею № 1 Коростишівської міської ради Познякова П. до служби у справах дітей Коростишівської міської ради, актом № 2 про невідвідування занять у ліцеї учнями 4-Б та 7-Б класів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12.12.2023, поясненнями директора ліцею ОСОБА_6 .

Крім того у судовому засіданні досліджено: волевиявлення-сповіщення-вимогу ОСОБА_1 до керівника ліцею № 1 Коростишівської міської ради Познякова П. від 25.09.2023, рапорт ДОП СП ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Моргунової О., документи, долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи, а саме: Інструкція з діловодства № 676 від 25.06.2018, наказ, порядок зарахування, відрахування учнів № 367, Постанова № 348 (інструкція за зверненням громадян), копія заяв про зарахування дітей до школи, відповідь з ліцею на запит про електронні системи з якими укладено договір, копія договіру № 53, накази МОН про всеукраїнські експеременти № 44, № 09, № 341, звіт про завершення 2 -го етапу експерименту, роз?яснення від МОН про субвенції, розрахунок обсягу субвенцій, роз?яснення уповноваженого з прав людини ( 2 аркуші), роз?яснення освітнього обудсмена щодо обробки персональних даних, відповідь з МОН про інформальний вид освіти (самоосвіту), відповідь МОН № 4-7978/0-22.

Також у судовому засіданні директором ліцею № 1 Коростишівської міської ради Позняковим П. долучено до матеріалів справи: лист директора ліцею № 1 Коростишівської міської ради Познякова П. до ОСОБА_1 від 26.09.2023, повідомлення директора ліцею № 1 Коростишівської міської ради Познякова П. до служби у справах дітей Коростишівської міської ради від 03.10.2023, від 12.12.2023, лист директора ліцею № 1 Коростишівської міської ради Познякова П. до ОСОБА_1 від 31.01.2024, від 16.02.2024, від 27.02.2024.

Статтею 150 СК України, встановлено, що, зокрема, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про освіту», повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти. Повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п`ять років; профільна середня освіта тривалістю три роки. Початкова, базова середня і профільна середня освіта можуть здобуватися в окремих закладах освіти або у структурних підрозділах однієї юридичної особи (закладу освіти).

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про освіту» визначено, що особа реалізує своє право на освіту впродовж життя шляхом формальної, неформальної та інформальної освіти. Держава визнає ці види освіти, створює умови для розвитку суб`єктів освітньої діяльності, що надають відповідні освітні послуги, а також заохочує до здобуття освіти всіх видів.

Частиною 8 ст. 12 ЗУ «Про освіту» визначено, що результати навчання здобувачів освіти на кожному рівні повної загальної середньої освіти оцінюються шляхом державної підсумкової атестації, яка може здійснюватися в різних формах, визначених законодавством, зокрема у формі зовнішнього незалежного оцінювання.

Згідно частини 4 ст. 8 ЗУ «Про освіту», інформальна освіта (самоосвіта) - це освіта, яка передбачає самоорганізоване здобуття особою певних компетентностей, зокрема під час повсякденної діяльності, пов`язаної з професійною, громадською або іншою діяльністю, родиною чи дозвіллям. Згідно частини 4 цієї ж статті результати навчання, здобуті шляхом неформальної та/або інформальної освіти, визнаються в системі формальної освіти в порядку, визначеному законодавством.

Проте, частиною 1 статті 9 ЗУ «Про освіту» передбачено, що особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є: інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева); індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві); дуальна.

Частиною 3 статті 55 ЗУ «Про освіту» передбачено, що батьки здобувачів освіти зобов`язані сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання.

Згідно частини 1 статті 14 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» індивідуальна освітня траєкторія учня формується шляхом визначення власних освітніх цілей, а також вибору суб`єктів освітньої діяльності та запропонованих ними: форм здобуття загальної середньої освіти; навчальних планів та програм; навчальних предметів (інтегрованих курсів), інших освітніх компонентів, у тому числі вибіркових, і рівнів їх складності; форм організації освітнього процесу, методів, засобів навчання; темпів засвоєння освітньої програми та/або послідовності вивчення окремих навчальних предметів (інтегрованих курсів).

Згідно частини 4 статті 14 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» учень має право на визнання закладом освіти результатів його навчання, передбачених освітньою програмою закладу освіти, що були здобуті ним шляхом неформальної та/або інформальної освіти. Визнання таких результатів навчання учня здійснюється шляхом їх річного оцінювання та/або державної підсумкової атестації, що проводяться на загальних засадах, визначених для очної або екстернатної форми здобуття загальної середньої освіти.

Частиною 2 статті 25 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що на батьків учнів, а також керівників закладів освіти, які виконують обов`язки опікунів дитини у випадках, визначених законом, покладається відповідальність за здобуття ними повної загальної середньої освіти.

Враховуючи викладене, можна зробити висновок про те, що Законом України «Про повну загальну середню освіту» здобуття обов?язкової повної загальної середньої освіти інформальним видом не передбачено, однак здобувач освіти має право застосовувати неформальну та/або інформальну освіту як інструмент для опанування навчальних результатів передбачених освітньою програмою закладу освіти, обравши для себе одну з форм здобуття повної загальної середньої освіти.

Тому, твердження ОСОБА_1 про те, що вона забезпечує дітям належне навчання шляхом інформальної освіти, яка визнається державою, є неспроможними, оскільки це не узгоджується із наведеними вимогами законодавства .

Таким чином, у своїй сукупності зазначені вище докази підтверджують факт невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення здобуття її дітьми повної загальної середньої освіти, підготовки їх до самостійного життя, що є порушенням вимог ст. 150 СК України і тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона своїми діями порушила ст. 53 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на освіту.

Питання обробки персональних даних регулюються Конвенцією Ради Європи Про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних та Законом України «Про захист персональних даних». Також, відповідні правовідносини щодо обробки персональних даних підпадають під сферу дії статті 8 Європейської конвенції з прав людини.

Разом із тим, посилання на неналежних захист персональних даних дітей не може, на думку суду, виправдовувати позбавлення неповнолітніх дітей конституційного права на освіту, а відповідний спір має бути вирішений у правовому полі з дотриманням інтересів дітей та захистом їх прав.

Крім того, відповідно до роз`яснення освітнього омбудсмена України, заклади освіти надають освітні послуги, а здобувачі їх отримують, представниками неповнолітніх осіб є батьки. Оскільки для отримання освітньої послуги необхідно зарахувати дитину до закладу освіти. Для зарахування до закладу освіти батьки або здобувачі освіти подають заяву, певні документи та/або укладають певний договір. Зарахування до закладу освіти здійснюється на основі відповідної заяви та документів і наданих персональних даних. Також підставою для обробки персональних даних у закладі освіти є дозвіл, який надають батьки для здійснення повноважень закладу освіти шляхом подання заяви про зарахування та надання персональних даних. З цього виникає інша підстава виконання обов?язку володільця персональних даних, який передбачений законами у сфері освіти. Служба освітнього омбудсмена звернулася з листом до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини за роз?ясненнями щодо дій керівників закладів середньої освіти у разі відмови від надання батьками згоди на обробку персональних даних дитини при її зарахуванні до закладу освіти, у роз?ясненнях, наданих у відповідь на лист, Уповноважений звертає увагу, що, відповідно до частини п?ятої та шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб?єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Як зазначає Уповноважений, вичерпний перелік підстав для обробки персональних даних визначений статтею 11 Закону. Причому згода суб?єкта персональних даних є лише однією з шести правових підстав для обробки персональних даних, передбачених статтею 11 Закону України «Про захист персональних даних». За наявності підстав, визначених пунктами 2-6 частини першої статті 11 Закону, обробка персональних даних здійснюється без згоди суб?єкта персональних даних. Адже без обробки персональних даних здобувачів освіти та працівників заклад освіти не може повноцінно здійснювати освітню діяльність. Під час обробки персональних даних заклад освіти та його працівники повинні дотримуватися положень Закону України "Про захист персональних даних". Якщо персональні дані обробляються на підставах здійснення повноважень та закону, то згода на обробку не потрібна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми протиправними діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для навчання неповнолітніх дітей.

Тому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується вказаними матеріалами справи, а ОСОБА_1 не було надано жодних переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду підстави поставити під сумнів правдивість обставин, викладених у матеріалах справи.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справа підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні 3 місяці з дня його виявлення.

Правопорушення вчинене ОСОБА_1 у період з 26.09.2023 по 12.12.2023, отже, на момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення минув строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений Законом.

Згідно пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За таких обставин, ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 184, 247, 283285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко