справа № 208/299/24
провадження № 3/208/605/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19.03.2007 Дніпровським РВ, протягом року притягався до адміністративної відповідальності,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №595507 від 16.12.2023 року, -

встановив:

16.12.2023 р. приблизно о 11:00 год. за адресою м. Кам`янське, пр. В.Стуса, біля буд.13Д, гр. ОСОБА_1 займався торгівлею ялинок з рук у невстановленому місці, чим вчинив

адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.160 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного

правопорушення за ч.1 ст.160 КУпАП визнав, надав пояснення що він дійсно приїхав продавати ялинки, після того як працівники поліції склали протокол він поїхав до КП "Благоустрій" та заключив договір на торгівлю ялинками, каявся, просив суворо не карати.

Заслухав пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного

правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, що підтверджується поясненнями самого

правопорушника, наданими під час складання протоколу та в судовому засіданні та долученими до матеріалів справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №595507 від 16.12.2023 року, рапортом поліцейського ВРПП Мансарлійського К. та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданими нею під час складання протоколу, в яких вони вказують що за адресою АДРЕСА_3 невідомий чоловік торгував ялинками в кількості близько 10шт. у невстановленому для цього місці.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.160 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, який вірно кваліфікований за ч.1 ст.160 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який не працює, раніше до адміністративної відповідальності за ст.160 КУпАП не притягався, ступінь його вини, вік, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, обставинами, які пом`якшують відповідальність є щире каяття та визнання вини, приходжу до висновку, що на підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення,

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У своїй практиці Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, суд виносить постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 160, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.160 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.160 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.П. Івченко