Справа №579/1682/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/197/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 184 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 січня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/1682/23 за апеляційною скаргою представника потерпілого МОРОКО С. О. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12.09.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

законного представника потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мороко С. О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ,

установив:

В поданій апеляційній скарзі представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 адвокат МОРОКО С. О. просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_4 стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки малолітньому ОСОБА_2 були завдані великі душевні страждання, які викликали порушення нормального функціонування його організму, внаслідок чого батьки потерпілого зверталися до медичного закладу і останньому був встановлений певний діагноз. Суддя суду першої інстанції в порушення ст. 269 КУпАП безпідставно не визнав матір малолітнього ОСОБА_3 потерпілою у даному провадженні, що в свою чергу позбавило її передбачених КУпАП прав, в тому числі і її позицію щодо виду стягнення.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12.09.2023 ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді попередження. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 28.06.2023 о 12-00 в с. Литвиновичі на території дитячого садка без нагляду дорослих, ображав малолітнього ОСОБА_2 , 2008 року народження, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 150 СК.

Вислухавши доводи законного представника ОСОБА_3 та представника потерпілого Мороко С. О., які підтримали апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_4 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким дана правильна юридична оцінка і яка ніким не заперечуються, а в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілого МОРОКО С. О., то апеляційний суд вважає, що вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки стягнення за правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст. 33 КУпАП), а згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання апеляційного суду стягнення суддею суду першої інстанції накладене на ОСОБА_4 з урахуванням положень ст. 33 КУпАП і в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП. При цьому остання вину визнала, щиро розкаялася у вчиненому, усвідомила протиправність своїх дій, докази того, що інтересам малолітньої дитини заподіяно значну шкоду в матеріалах справи відсутні, незважаючи на певну медичну документацію.

Врахувавши наявність усіх зазначених обставин, дотримуючись принципу індивідуалізації відповідальності, належним чином умотивувавши своє рішення, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 стягнення у виді попередження.

Переконливих аргументів на спростування такого висновку й на підтвердження того, що застосоване судом стягнення є недостатнім для досягнення мети виховання в апеляційній скарзі представника потерпілого не міститься.

Що стосується порушення прав законного представника ОСОБА_3 на участь у розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , то вони хоч і мали місце, але не тягнуть за собою скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_3 приймала участь у апеляційному розгляді справи і мала можливість використати у повній мірі свої права та захистити як свої законні інтереси, так і права та інтереси свого малолітнього сина.

На підставі викладеного, постанову судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12.09.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого МОРОКО С. О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя В. Ю. Рунов