Справа № 750/2512/24 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/417/24
Категорія - ч.5 ст. 126 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягненням судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Як установив суд, ОСОБА_1 , 12 лютого 2024 року, о 20 год. 04 хв., по вул. Г. Чорнобиля, 1, у м. Чернігові, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Звертає увагу, що суд першої інстанції належним чином не сповістив його про розгляд справи, чим позбавив права на захист та в повній мірі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Працівники поліції під час зупинки транспортного засобу «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , не мали законних підстав вимагати у нього пред`явити посвідчення водія. У матеріалах справи немає доказів керування саме ним транспортним засобом. Знаходження особи у транспортному засобі, який зупинений, не може бути доказом на підтвердження факту керування транспортним засобом.

На відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі не зафіксований факт керування ним транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що він є волонтером (збирає старі машини, ремонтує їх та передає бійцям на фронт) та діяв у вимушеній ситуації, а саме з напарником відганяли черговий відремонтований автомобіль «ВАЗ», а отже діяв у стані крайньої необхідності. Поміж іншого, зараз навчається у школі щоб отримати посвідчення водія, адже керування автомобілем є єдиним джерелом його існування. Позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 5 років поставить його та його сім`ю у край тяжке матеріальне становище.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.

Заслухавши аргументи ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду, яке відбулося 13 березня 2024 року, рішення суду не отримував. Про зміст постанови від 13.03.2024 Деснянським районним судом м. Чернігова дізнався лише 20.03.2024, після отримання її копії поштовим конвертом, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 необхідно поновити.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був призначений на 13 березня 2023 року, про що ОСОБА_1 був належним чином та завчасно повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому особисто поштового відправлення, яке він отримав 28 лютого 2024 року (а.с. 13).

Тому, посилання ОСОБА_1 на те, що він про місце, час розгляду справи повідомлений не був, справа розглянута у його відсутність, чим порушено його право на захист, спростовується поштовими документами про вручення поштового відправлення.

Крім того, статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 126 КУпАП до цього переліку не входить.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху прямо передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №708085 від 12.022024, ОСОБА_1 , 12 лютого 2024 року, о 20 год. 04 хв., по вул. Г. Чорнобиля, 1, у м. Чернігові, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, повторно протягом року, що підтверджується постановою ААД № 160353 від 09.09.2023, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом (а.с. 4).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Чернігівській області від 13.02.2024, громадянин ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с. 3).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається як їде автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , якого зупиняють поліцейські. Підійшовши до автомобіля працівник поліції розповідає ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, що той порушив Правила дорожнього руху, а саме: «Здійснив рух прямо, зі смуги, призначеної для руху ліворуч. Те, що ви не маєте посвідчення водія це візразу зрозуміло, тому що Ви не знаєте Правил дорожнього руху». На що ОСОБА_1 відповів: «Я не водій і не керував транспортним засобом». Працівник поліції почав показувати відео, та пояснив, що в автомобілі вікна не тоновані, а тому добре видно, як людина ззаду пересідає на переднє сидіння, та, що сиділа з боку виходить з автомобіля, за кермом перебуває саме ОСОБА_1 .

Слід зазначити і те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушеннями Правил дорожнього руху, а також враховуючи, що на даний час в країні діє воєнний стан, доводи апелянта в частині безпідставної зупинки транспортного засобу, є непереконливими.

Щодо стану крайньої необхідності, слід зазначити, що це є випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Водій ОСОБА_1 на доданих відеоматеріалах з боді-камер поліцейських не зазначає про те, що він є волонтером (збирає старі машини, ремонтує їх та передає бійцям на фронт) та діяв у вимушеній ситуації, а саме з напарником відганяли черговий відремонтований автомобіль «ВАЗ», здійснюючи доставку техніки під час воєнного стану, а лише своїми діями зухвало демонструє свою незгоду та постійно сперечається з поліцейськими під час розмови, що не може бути розцінене судом, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він, повторно, протягом року, керував транспортним засобом не маючи такого права, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець