Справа №: 148/215/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець Збройних Сил України, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОДВ/19 від 24.01.2024, у ході перевірки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що 16.12.2023 близько 09:00 год, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) оператор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_2 відмовився виконувати наказ Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " від 08.12.2023 № 361 - РС та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.12.2023 № 290 в частині, що його стосується, щодо вибуття до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Таким чином, в діях солдата ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України.

На підполковника ОСОБА_1 , як на начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , покладаються організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а отже, в розумінні положення примітки до ст. 172-13 КУпАП він являється військовою службовою особою - суб?єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Про вищевказану подію, яка трапилась 16.12.2023 начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_1 , всупереч вимог наказу Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604 «Про затвердження Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України" (далі Інструкція № 604) начальнику Вінницького 3В ВСП усно чи письмово протягом доби не повідомив про невиконання наказу солдатом ОСОБА_2 , що призвело до несвоєчасного отримання інформації посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 , неможливості реагування на вказану подію та надання доповіді вищому командуванню, створення передумов для вчинення нових правопорушень та порушень військової дисципліни. Таким чином, підполковник ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та просить справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також, надав письмові пояснення, згідно яких 16.12.2023 у суботу, вихідний день, у ІНФОРМАЦІЯ_8 , оператор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , солдат ОСОБА_2 відмовився виконувати наказ Командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 08.12.2023 № 361-РС, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.12.2023 № 290, а саме вибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

За даним фактом ОСОБА_1 , наказом від 16.12.2023 № 409 призначено службове розслідування, проведення якого доручено начальнику мобілізаційного відділення майору ОСОБА_3 . За результатами службового розслідування у діянні солдата ОСОБА_2 виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 Кримінального кодексу України.

У понеділок 18.12.2023, акт службового розслідування передано ОСОБА_1 , після чого, ним було прийнято наказ від 18.12.2023 № 410, згідно якого ТВО начальнику групи морально-психологічного забезпечення доручено протягом робочого дня надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення солдатом ОСОБА_2 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України.

На виконання вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту 3бройних Сил України, 18.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомив орган досудового розслідування (Територіальне управління ДБР розташоване у м. Хмельницькому) про вчинення військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України.

При цьому, оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_9 перебуває у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_10 , про вчинення солдатом ОСОБА_2 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_11 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_12 та Вінницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону.

Поряд з цим, ознайомившись з матеріалами справи № 148/215/24 та протоколом серії ОВД № 19, ОСОБА_1 вважає обставини викладені в протоколі такими, що не відповідають фактичній дійсності, а також нормам чинного матеріального та процесуального законодавства, оскільки в з описаних обставин в протоколі серії ОДВ № 19, слідує, що ОСОБА_1 ставиться в правопорушення, ненадання доповіді про подію, а саме: невиконання наказу командира солдатом ОСОБА_2 .

Поряд з цим, Інструкція № 604 містить вичерпний перелік ситуацій, що відноситься до подій.

Так, відповідно до абз. 2-12 п. 6 Інструкції № 604 до подій належать: загибель або тяжке тілесне ушкодження чи каліцтво військовослужбовців (за висновками медичного огляду, надалі обліковуються за висновками судово-медичної експертизи), крім випадків поранення, каліцтва і загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника та випадків природної смерті через вади здоров`я або захворювання, крім захворювання на особливо небезпечні інфекційні хвороби. Загибель або тяжке тілесне ушкодження чи каліцтво працівників - під час виконання посадових (службових) обов`язків у робочий час; заподіяння істотної шкоди (шкода, яка у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян) або тяжкі наслідки (шкода, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян); катастрофи та аварії військової техніки та озброєння; падіння снарядів, бомб, безпілотних літаків, ракет за межами полігонів, несанкціонований пуск ракет, крім районів ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил; пожежі на території військових частин, які спричинили істотну шкоду або інші тяжкі наслідки; масові харчові отруєння, інфекційні захворювання (10 і більше осіб, які захворіли протягом доби), крім гострих респіраторних захворювань, поодинокі захворювання холерою, іншими особливо небезпечними інфекційними хворобами, СНІДом; дорожньо-транспортні пригоди, якщо є загиблі або стан хоча б одного з постраждалих (за висновками медичних працівників) тяжкий (крім випадків загибелі (травмування) цивільних осіб з вини цивільних осіб), а також у разі тяжких наслідків (надалі обліковуються за висновками судово-медичної експертизи); напади сторонніх осіб на варту та вартових; проникнення сторонніх осіб на територію військових частин, що призвело до заволодіння зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, озброєнням чи військовою технікою; випадки застосування (використання) військовослужбовцями та працівниками (під час виконання службових обов`язків) зброї (крім правомірних випадків у ході виконання бойових чи спеціальних завдань), в тому числі і внаслідок необережного поводження зі зброєю.

При цьому, відмову солдата ОСОБА_2 виконати наказ командира не можна віднести до жодної з ситуацій, визначених як подія, у розумінні п. 6 Інструкції № 604, а отже, й доповідь ОСОБА_1 як начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , не був зобов`язаний здійснювати, що є підставою для закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_12 був повідомлений про вчинення солдатом ОСОБА_2 діяння, у встановлений Інструкцією № 604 строк.

У протоколі міститься посилання на абз 2 п. 4 розділу ІІ Інструкції № 604, де зазначено, що «у разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника відповідного органу досудового розслідування (в урахуванням підслідності, визначеної статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України), начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.»

3 аналізу вищезазначеної норми слідує, що командири військових частин зобов`язані протягом робочого дня повідомити орган досудового розслідування, начальника Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури про скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення.

Однак, службове розслідування щодо обставин відмови солдата ОСОБА_2 вибути у військову частину для подальшого проходження військової служби завершено 18.12.2023, і за результатами якого у діях солдата виявлені ознаки кримінального правопорушення та з зазначеного слідує, що лише 18.12.2023 ОСОБА_1 стало відомо, що в діянні солдата ОСОБА_2 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організаційно та структуро підпорядковуються обласним територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на вищезазначене, 18.12.2023 у робочий день, вищий над ІНФОРМАЦІЯ_8 орган - ІНФОРМАЦІЯ_13 повідомив Вінницького ЗВ ВСІ та Вінницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону про вчинення військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 18.12.2023 № 952/11/1/3590, а також матеріалами справи, де на ст. 46 міститься витягу журналу вхідних кореспонденції Вінницького зонального відділу ВСП, де 18.12.2023 від ОТЦК отримана доповідь по кримінальне правопорушення.

З вищезазначеного слідує, що вимога щодо повідомлення про вчинення підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення орган управління Військової служби правопорядку протягом робочого дня з моменту виявлення ознак протиправного діяння дотримана, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення, які розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому з врахуванням клопотання ОСОБА_1 , про розгляд справи у його відсутність, суддя вважає за можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1-6), пояснення (а.с. 7, 25), подання № 7/171 від 10.01.2024 (а.с. 8-13), лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 № 952/11/1/361 від 25.01.2024 (а.с. 14), наказ №28 від 11.01.2024 (а.с. 15), акт службового розслідування від 17.01.2024 (а.с. 16-21), наказ № 35 від 18.01.2024 (а.с. 22, 23), лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 № 952/11/42/76 від 12.01.2024 (а.с. 24), довідка-доповідь № 2249 від 16.12.2023 (а.с. 26, 27), повідомлення про вчинення діяння, що містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України від 18.12.2023 (а.с. 28-31, 75-77), лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 № 817/4942 від 20.12.2023 (а.с. 32), копію журналу реєстрації вхідних документів том № 3 (а.с. 34-41), копію журналу реєстрації вхідних документів переданих засобами «СКДО» (а.с. 42-48), лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 № 200 від 18.10.2022 (а.с. 51), службову характеристику на ОСОБА_1 (а.с. 52), копію Витягу із наказу № 409 від 16.12.2023 (а.с. 67, 68), акт службового розслідування від 18.12.2023 (а.с. 69-72), копію Витягу із наказу № 410 від 18.12.2023 (а.с. 73, 74), лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 № 952/11/1/3590 від 18.12.2023 (а.с. 78-80), суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі №ОДВ/19, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє натепер.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Відповідно до протоколу № ОДВ/19 від 24.01.2024, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) оператор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 16.12.2023 близько 09:00 год, солдат ОСОБА_2 відмовився виконувати наказ Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " від 08.12.2023 № 361 - РС та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.12.2023 № 290 в частині, що його стосується, щодо вибуття до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Таким чином, в діях солдата ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України.

Згідно матеріалів справи, з даного приводу наказом від 16.12.2023 № 409 призначено службове розслідування та за результатами службового розслідування у діянні солдата ОСОБА_2 виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 Кримінального кодексу України (а.с. 67-72).

Відповідно до наказу від 18.12.2023 № 410, ТВО начальнику групи морально-психологічного забезпечення доручено протягом робочого дня надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення солдатом ОСОБА_2 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України. (а.с 73, 74).

У подальшому, 18.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомив орган досудового розслідування (Територіальне управління ДБР розташоване у м. Хмельницькому) про вчинення військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 К України.

Згідно п. 4 розділу ІІ Інструкції № 604, доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Доповіді та донесення надаються:

негайно (протягом 15 хвилин) після отримання інформації про подію, кримінальне правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією,- усно (у доповіді мають зазначатися умовне найменування, пункт дислокації та підпорядкованість військової частини, дата і час скоєння правопорушення, стислий зміст, обставини та місце скоєння (вчинення), ким виявлено правопорушення, заподіяні матеріальні збитки, загибель, поранення людей, демографічні дані учасників, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові командира військової частини, номери телефонів для уточнення інформації);

про обставини вчинення події, кримінального правопорушення - за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції; адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції,- письмово протягом доби з моменту надання усної доповіді про подію, кримінальне правопорушення, адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. У разі вчинення військового адміністративного правопорушення завірена копія протоколу про військове адміністративне правопорушення протягом 5 діб надсилається до органу управління Військової служби правопорядку та до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

У разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника відповідного органу досудового розслідування (з урахуванням підслідності, визначеної статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України), начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Так, відповідно до абз. 2-12 п. 6 розділу ІІ Інструкції № 604, до подій належать: загибель або тяжке тілесне ушкодження чи каліцтво військовослужбовців (за висновками медичного огляду, надалі обліковуються за висновками судово-медичної експертизи), крім випадків поранення, каліцтва і загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника та випадків природної смерті через вади здоров`я або захворювання, крім захворювання на особливо небезпечні інфекційні хвороби. Загибель або тяжке тілесне ушкодження чи каліцтво працівників під час виконання посадових (службових) обов`язків у робочий час; заподіяння істотної шкоди (шкода, яка у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян) або тяжкі наслідки (шкода, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян); катастрофи та аварії військової техніки та озброєння; падіння снарядів, бомб, безпілотних літаків, ракет за межами полігонів, несанкціонований пуск ракет, крім районів ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил; пожежі на території військових частин, які спричинили істотну шкоду або інші тяжкі наслідки; масові харчові отруєння, інфекційні захворювання (10 і більше осіб, які захворіли протягом доби), крім гострих респіраторних захворювань, поодинокі захворювання холерою, іншими особливо небезпечними інфекційними хворобами, СНІДом; дорожньо-транспортні пригоди, якщо є загиблі або стан хоча б одного з постраждалих (за висновками медичних працівників) тяжкий (крім випадків загибелі (травмування) цивільних осіб з вини цивільних осіб), а також у разі тяжких наслідків (надалі обліковуються за висновками судово-медичної експертизи); напади сторонніх осіб на варту та вартових; проникнення сторонніх осіб на територію військових частин, що призвело до заволодіння зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, озброєнням чи військовою технікою; випадки застосування (використання) військовослужбовцями та працівниками (під час виконання службових обов`язків) зброї (крім правомірних випадків у ході виконання бойових чи спеціальних завдань), в тому числі і внаслідок необережного поводження зі зброєю.

Службове розслідування щодо обставин відмови солдата ОСОБА_2 вибути у військову частину для подальшого проходження військової служби - завершено 18.12.2023 та за результатами якого у бездіяльності солдата були виявлені ознаки кримінального правопорушення та з вказаного слідує, що лише 18.12.2023 ОСОБА_1 стало відомо, що в діянні солдата ОСОБА_2 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України.

З огляду на вищезазначене, 18.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_13 отримав доповідь по кримінальне правопорушення, що підтверджується копією журналу реєстрації вхідних документів переданих засобами «СКДО» (а.с. 46), індекс: 5601, номер одержаного документа: 952/11/1/3590, дата 18.12.2024, надійшло з ВОТЦК до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За дослідженими матеріалами справи встановлено, що вимогу щодо повідомлення про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення орган управління Військової служби правопорядку протягом робочого дня з моменту виявлення ознак протиправного діяння була дотримана.

Разом з тим, у визначенні «подій», яка міститься в п. 6 розділі ІІ Інструкції № 604, відсутня така подія, як «не виконання наказу в приміщенні РТЦК та СП солдатом ПІБ, в діях якого містяться ознаки кримінального правопорушення», про що мав би повідомити ОСОБА_1 усно протягом доби начальнику органу управління Військової служби правопорядку начальнику Вінницького ЗВ ВСП.

Таким чином, суду не надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про недбале ставлення військової службової особи до військової служби, у зв`язку з чим спростовується склад адміністративного правопорушення ч. 2 ст.172-15 КУпАП в діях ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та враховуючи те, що встановлені судом обставини та пояснення особи, яка притягується до відповідальності, не підтвердили факт недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, а наявні у матеріалах справи докази не дають можливості прийти до однозначного висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, 172-15, 247, 283, 287, 289 КУпАП, ст. 3 СК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: