Справа № 307/3168/24
Провадження № 3/307/1414/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, не працюючого

передбачене ст. 204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286123 від 12 липня 2024 року, ОСОБА_1 , 12 липня 2024 року, о 00 год. 30 хв., на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області), на відстані 150 метрів від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, поза пунктами пропуску через державний кордон, незаконно, намагався перетнути державний кордон з України до Румунії, після чого був затриманий прикордонним нарядом «Група Реагування», чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».

ОСОБА_1 на виклик в суд не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Також, представник ОСОБА_1 адвокат Мисечко Катерина Олександрівна подала до суду письмові пояснення, згідно яких заперечує проти викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Вказує на те, що ОСОБА_1 , який є внутрішньо переміщеною особою, постійно мешкає та працює у м. Вінниця. Згідно довідки Релігійної Громади Християн Віри Євангельської Незалежної Помісної Церкви «Благодать», він з 2023 року являється членом релігійної організації Релігійна Громада Християн Віри Євангельської Незалежної Помісної Церкви «Благодать». Будучи членом релігійної організації, ОСОБА_2 працював волонтером, мав подяки та грамоти за вагомий внесок у маскувальні спроможності Сил Оборони, за відданість загальній справі відбиття російської агресії, за вагомий внесок у розбудову військового потенціалу та зміцнення держави. ОСОБА_2 працював вчителем у школі онлайн. Окрім того, у рамках волонтерської діяльності допомагав дитячим будинкам. 11.07.24 року він знаходився у м. Ужгород по справах та ввечері, 11.07.24 року, виїхав автобусом до м. Вінниця. Приблизно о 01 години, вночі, автобус був зупинений працівниками поліції та ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де утримувався до 20-30 години 12.07.24 року. З приводу незаконного утримання без складання адміністративного протоколу у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 через адвоката звернувся із заявою до Державного бюро розслідувань, розташованому м. Львів. ОСОБА_1 зазначає, що йому дали підписати якісь папери, не пояснили що це за папери. Він поставив свій підпис оскільки боявся фізичної розправи, якою йому погрожували. Факт знаходження ОСОБА_1 у автобусі у вказаний у протоколі час підтверджується електронним квитком. Тобто, обставини, викладені у протоколі не відповідають дійсності, а зупинка автобуса, складання протоколу, мали ціль тільки доставку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та його незаконну мобілізацію. Переміщення у рейсовому автобусі у напрямку Ужгород-Вінниця не є порушенням законів України. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії, що можуть свідчити про перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про його особу, чи без дозволу відповідних органів влади, адже з наданих суду матеріалів не можна визнати жодний письмовий документ доказом на підтвердження обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке його може бути притягнено до відповідальності саме за ст.204-1 ч.1 КУпАП, окрім зізнавальних пояснень самої особи. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП, а тому просить провадження в даній справі закрити.

Дослідивши матеріали справ, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 204-1 ч.1 КУпАП передбачено також адміністративну відповідальність осіб за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України`перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше непередбачено законом,за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1)паспорт громадянина України для виїзду за кордон;2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) до суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення від 19 червня 2024 року серії ЗхРУ №286123 за ч.1 ст.204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , при цьому будь-яких інших належних доказів щодо вчинення щодо ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано.

У протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, не зазначено яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України до Румунії.

Водночас, суд зазначає, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_3 до інкримінованого йому правопорушення не надано.

Не підтверджує також вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП і додане до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення інспектора відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) УрсоваМ.Ю. від 12 липня 2024 року.

За таких обставин, всі перераховані вище доводи, у своїй сукупності, дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, дійсно здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості щодо ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, та те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якому узагальнено викладено суть правопорушення, іншими матеріалами справи не доведена, вважаю, що в діях щодо ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Тому, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення щодо ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Тячівського

районного суду В.І. Бобрушко