Єдиний унікальний номер 448/17/24
Провадження № 3/448/72/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2024 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10,63 Конституції України особі роз`яснені,

захисник адвокат Гриневич М.М.,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. ОСОБА_1 20.12.2023 о 23 годині 27 хвилин по вул. Я.Мудрого, 105, м.Мостиська, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Scoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

2. Встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі

3. ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому заперечив. Пояснив, що того дня дійсно керував транспортним засобом. Поліцейські зупинили його, причину зупинки вказали те, що він керував автомобілем не будучи пристебнутим ременем безпеки. Проте, даного порушення він не вчиняв, а ременя безпеки працівники поліції не могли бачити, оскільки в його автомобілі затемнені вікна. Відносно нього була складена постанова за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладений штраф, який він оплатив, постанову не оскаржував. Зазначив, що ознак алкогольного сп`яніння поліцейські йому не вказали, алкоголю він не вживав, повідомив що випив тільки безалкогольне пиво. Потім працівники поліції запропонували йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він відмовився в стані афекту, йому не було відомо, що таке прилад «Драгер». Пройти огляд в медичному закладі йому пропонував працівник поліції ОСОБА_2 , проте, він його не чув, оскільки в той момент спілкувався із іншим поліцейським. Зазначив, що поліцейські порушили його права, тому закрив автомобіль і поїхав. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений без нього, право йому не роз`яснили. Просив закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

4. В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. вину ОСОБА_1 у вчиненому заперечив. Пояснив, що того працівники поліції зупинили його в нічну пору доби, вказавши на причину зупинки, що він їхав не пристебнутий ременем безпеки. При цьому, працівники поліції виражалися в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою. Вказавши на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та медичному закладі, однак такі ознаки у ОСОБА_1 були відсутні. Вказав, що відеофіксацію події працівники поліції здійснювали на невідомий пристрій, а відеозапис складається з фрагменту, не є безперервним. На проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, оскільки працівники поліції висловлювалися до нього нецензурними словами, тому не викликали у нього довіри. Зазначив, що між ними склався конфлікт, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складали без його участі, крім цього, поліцейські зупинили його без законної підстави, порушили його право на захист, не представилися та проявили суб`єктивне ставлення до нього, не роз`яснили права та обов`язки передбачені процесуальним законодавством, не залучили свідків при складанні протоколу, не здійснили розшук ОСОБА_1 , що суперечить вимогам закону.

Доповнив, що постанова відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яку він не оскаржував, не має преюдиційного значення. Просив закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

26.01.2024 подав письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке долучене до матеріалів справи.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

5. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення в судовому засіданні досліджено такі докази:

5.1. протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №653358 від 20.12.2023 який є документом, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього (а.с.4);

5.2. перевірка порушника ОСОБА_1 по обліках бази «Армор» (а.с.5-6);

5.3. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із змісту якого встановлено, що в результаті проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Вказано, що від проходження тесту ОСОБА_1 відмовився (а.с.6);

5.4. диск з відеозаписом, який досліджений у судовому засіданні, на якому зафіксована подія, що мала місце, із якого встановлено, що працівника поліції їдуть за автомобілем ОСОБА_1 , після зупинки, вказують порушення ПДР - керування автомобілем без ременя безпеки та просять пред`явити документи. Між водієм та поліцейськими виникає конфлікт. Поліцейські з`ясовують в ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що вживав безалкогольне пиво. Пропонують йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, посилаючись на те, що він має такі ознаки. На проходження алкотесту «Драгеру» він відмовився, на запитання поліцейського «Ви відмовляєтеся?» ОСОБА_1 кілька разів повторює «Так». Після цього ОСОБА_1 закриває двері автомобіля і їде геть.

5.5. направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2023 о 23.29 год. в Мостиську міську лікарню ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. У направленні зазначено, що від такого огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.7);

5.6. копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №628197 від 20.12.2023 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, із змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 20.12.2023 о 23 годині 27 хвилин по вул. Я.Мудрого, 105, м.Мостиська, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Scoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3в ПДР. Дана постанова набрала законної сили, що підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні (а.с.10);

6. Викликаний в судове засідання інспектор поліції Яворський М.М., який складав протокол відносно ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату і місце судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи, зважаючи на неодноразові виклики інспектора поліції та вжиті всі можливі заходи для його належного повідомлення, суд вважає, що розгляд справи можливо завершити на підставі наявних доказів.

ІV. Застосоване Судом законодавство

А. Загальні принципи

7. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

8. Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

9. Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

10. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

11. Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

12. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

13. Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

14. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

15. У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

16. Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності це придатність для використання за змістом.

17. При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

18. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

19. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Б. Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

20. Положеннями пункту 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

21. Диспозицією статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.

22. Отже, об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

23. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

24. В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

25. Згідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

26. Згідно з п.2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

27. Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

28. Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

29. Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

30. З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

31. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

32. У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

33. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

34. Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

V. Висновок Суду

35. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які досліджені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

36. При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

37. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

38. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

39. Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.

40. В даній справі факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №653358 від 20.12.2023 який є документом, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього; перевіркою порушника ОСОБА_1 по обліках бази «Армор»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із змісту якого встановлено, що в результаті проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Вказано, що від проходження тесту ОСОБА_1 відмовився; диском з відеозаписом, який досліджений у судовому засіданні, із якого встановлено, що працівника поліції їдуть за автомобілем ОСОБА_1 , після зупинки, вказують порушення ПДР - керування автомобілем без ременя безпеки та просять пред`явити документи. Між водієм та поліцейськими виникає конфлікт. Поліцейські з`ясовують в ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що вживав безалкогольне пиво. Пропонують йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, посилаючись на те, що він має такі ознаки. На проходження алкотесту «Драгеру» він відмовився, на запитання поліцейського «Ви відмовляєтеся?» ОСОБА_1 кілька разів повторює «Так». Після цього ОСОБА_1 закриває двері автомобіля і зі швидкістю їде геть; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2023 о 23.29 год. в Мостиську міську лікарню ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. У направленні зазначено, що від такого огляду ОСОБА_1 відмовився; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №628197 від 20.12.2023 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП.

41. Дослідженими Судом докази є допустимими, тобто придатними для використання у адміністративному процесі за формою та належними придатними для використання в адміністративному процесі за змістом, тому є доказами у розумінні вимог ст.251 КУпАП.

42. Зібрані докази оцінені Судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи кожен окремо та в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Крім того, жоден із досліджених доказів, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оспорені стороною захисту.

43. ОСОБА_1 та його захисник у даній справі не заперечує факт керування ним автомобілем, що підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2023 за вчинення ним - як водієм транспортного засобу, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, яка набрала законної сили.

44. Через наявне порушення ПДР, працівники поліції зупинили ОСОБА_1

45. Виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на алкотестер «Драгер» або в медичному закладі, на що він відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він відмовився в стані афекту. Пройти огляд в медичному закладі йому пропонував працівник поліції ОСОБА_2 , проте, він його не чув, оскільки в той момент спілкувався із іншим поліцейським. Зазначив, що поліцейські порушили його права, тому закрив автомобіль і поїхав. Дані обставини підтверджені дослідженим відеозаписом.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 закрив двері та вікно автомобіля і зі швидкістю покинув місце події, протокол відносно нього був складений без його участі.

Не відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування автомобілем, то цей факт не спростовує його керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і не впливає на обґрунтованість та правильність складеного поліцейськими стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за 1 ст. 130 КУпАП.

46. Наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксована подія, яка мала місце.

47. Також, суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

48. Твердження сторони захисту, про те що з відеозапису видно, що ОСОБА_1 виглядає тверезим не заслуговують на увагу, оскільки такі носять оціночний характер. При цьому єдиним уповноваженим суб`єктом, котрий може надавати оцінку діям особи, що керує транспортним засобом, та, відповідно, висловлювати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння є працівник поліції, що виконує свої посадові обов`язки.

49. Суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що під час складання протоколу не були залучені свідки, оскільки ст. 254 КУпАП, якою визначений порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення, такої вимоги не містить.

50. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

51. З огляду на те, що під час висловлення поліцейським вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови ОСОБА_1 , поліцейський застосовував спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського був відсутній обов`язок щодо залучення свідків. Таким чином вимоги, встановлені ч.2 ст. 266 КУпАП, працівниками поліції були дотримані.

ОСОБА_1 під час дослідження в судовому засіданні відеозапису не заперечив, що запис стосується саме того моменту і тої події, що інкримінується йому за ч.1 ст. 130 КУпАП.

52. Доводи адвоката про недопустимість як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки такий не є безперервним та містись фрагменти, суд не бере до уваги, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду. А об`єму представленого суду відео, що містяться на диску, достатньо для перевірки встановлених судом обставин, зокрема тих, що стосуються вчиненого правопорушення та, а представлена відеофіксація повністю забезпечує можливість встановити об`єктивні обставини справи по факту подій, які мали місце 20.12.2023 за участю ОСОБА_1 .

Крім того, відеозапис з місця події є об`єктивним доказом, оскільки є незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, а тому такий доказ є належним та допустимим.

53. Суд зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому не бере до уваги твердження ОСОБА_1 та його захисника з приводу того, що докази, надані по справі є недопустимими.

54. Тому протокол складений відносно водія саме за порушення п.2.5 ПДР України, що повністю узгоджується дослідженими матеріалами справи та не свідчить про порушення порядку проведення огляду чи про складення протоколу з порушенням.

55. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Встановлені у суді обставини не підтверджують викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

56. Дослідженими обставинами справи, встановлені об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Доводи сторони захисту, на які вони покликаються як на підстави відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та учасниками справи не надано доказів на підтвердження даних фактів та розцінюються судом критично, як обраний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.

57. При розгляді даної справи, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд також враховує, що згідно із законодавством України вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП становить суспільну небезпеку та є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, тяжкість якого обумовлена ступенем небезпеки, яка може бути завдана вказаним діянням.

58. При цьому, враховується також те, що ні ОСОБА_1 , ні його адвокат, дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровував.

59. Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

VІ. Накладення адміністративного стягнення

60. Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

63. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.

61. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

62. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке у даному випадку є безальтернативним, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VIІ. Вирішення питання щодо судових витрат

63. Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

64. Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, тому вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

3. Штраф необхідно сплатити не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення стягнення.

4. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

5. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

6. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний суддею 26.04.2024.

Суддя Світлана ГІРЯК