Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2919/23 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія ч. 3 ст. 154 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: потерпілої ОСОБА_1 , захисника адвоката Івашкевич О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 154 КУпАП (провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення)

в с т а н о в и в:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 3 ст.154 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила вказану постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. На обґрунтування зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив зібрані у матеріалах справи докази, якими є не лише дані протоколу, але й інші, які мають оцінюватися у сукупності.

На думку скаржника положення ч. 3 ст. 154 КУпАП не є бланкетною нормою та мають самостійний склад адміністративного правопорушення, тому відсутність пункту правил у адміністративному протоколі не є визначальним. Крім того, її як потерпілу особу, у судове засідання до суду першої інстанції не викликали, чим порушили її права, гарантовані ст. 269 КУпАП. Вважає, що зібрані у справі доказів, а також долучені до апеляційної скарги фотознімки ушкоджень та медичні документи, є достатніми для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_2 була надана можливість як судом першої інстанції так і апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вона цим не скористалась, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, хоча розгляд справи призначався неодноразово.

Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 154 КУпАП.

Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її захисника адвоката Івашкевич О.Г., які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскарженої постанови, встановив, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції посилався на недотримання вимог КУпАП при складенні посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення та не встановлення конкретних дій, які б могли інкримінуватись особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначених диспозицією статті 154 ч. 3 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 130868 від 31 жовтня 2023 року ОСОБА_2 21 жовтня 2023 року близько 15 години 30 хвилин в дворі будинку АДРЕСА_1 вигулювала собаку потенційно небезпечної породи Кане-корсо без намордника, внаслідок чого остання вкусила ОСОБА_1 за ногу, заподіявши шкоди її здоров`ю (а.с. 1).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вказала, що собака породи Кане - корсо на ім`я ОСОБА_3 належить їй, зазвичай знаходиться у будинку, на прогулянку виходить у наморднику і на повідку. 21 жовтня 2023 року о 12-00 год. залишила собаку під нагляд доньки, від якої він утік, перескочивши паркан та покусав сусідку ОСОБА_4 , яку забрала карета швидкої допомоги (а.с. 2).

Із пояснень потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що 21 жовтня близько 17 год вийшла із сусідкою ОСОБА_5 на прогулянку. Проходячи повз будинок АДРЕСА_2 через паркан перескочив великий собака та почав на неї бігти, повалив на землю та вкусив за литку, розірвавши м`яз. Після цього ОСОБА_6 викликала поліцію, а сусідка, що проживає у будинку АДРЕСА_3 викликала швидку допомогу. Станом на 26 жовтня 2023 року перебуває на лікуванні у медичному закладі (а.с. 4).

За письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 , 21 жовтня 2023 року близько 15-40 год. разом із сусідкою ОСОБА_1 здійснювала прогулянку по АДРЕСА_3 через паркан вискочив собака великої породи, поводив себе агресивно, гавкав та кидався на перехожих. Наздогнавши їх у лісі, покусав ОСОБА_1 та побіг у невідомому напрямку (а.с. 3).

Також до апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_1 надала фотознімки вкушено-рваної рани лівої гомілки станом на 21 жовтня 2023 року та фотознімок тих же ушкоджень станом на 01 грудня 2023 року (а.с. 20-21).

Згідно копії довідки КНП «Малинська міська лікарня», ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення медичного закладу з 21 жовтня 2023 року по 27 жовтня 2023 року з діагнозом вкушено-рвана рана лівої гомілки (а.с. 22). Амбулаторне лікування продовжувалось до 01 грудня 2023 року, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 23).

Апеляційний суд вважає підставними доводи скаржника - потерпілої щодо порушення її права на захист, у зв`язку з неповідомленням про розгляд адміністративних матеріалів у судовому засідання в суді першої інстанції в порядку ст. 277-2 КУпАП.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Частиною першою статті 154 КУпАП передбачено відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигул собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною третьою статті 154 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, зокрема утримання домашніх тварин. Відповідно до ст. 9 цього Закону, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Вищезазначені норми КУпАП та положень свідчать про те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП є саме власник тварини.

ОСОБА_2 підтвердила у письмових поясненнях, що є власником тварини, інших доказів щодо цього, зокрема реєстрації собаки, матеріали справи не містять.

Зважаючи на сукупність вказаних доказів, апеляційний суд доходить висновку про порушення правил тримання собаки громадянкою ОСОБА_2 , що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 .

Отже, в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 280 КУпАП формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, не забезпечивши явку всіх учасників, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та винесення оскаржуваної постанови.

Оскільки оскаржуване судове рішення суперечить фактичним обставинам справи, постанова Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року, згідно зі ст. 294 КУпАП, має бути скасована з прийняттям апеляційним судом нової постанови про визнання ОСОБА_2 винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 154 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його вчинення.

Оскільки правопорушення мало місце 21 жовтня 2023 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, яким були встановлені обставини справи після скасування рішення суду першої інстанції - передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП слід закрити.

Виходячи з викладеного постанова судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року скасувати.

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь