Справа № 127/2937/24
Провадження № 3/127/838/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 о 10 год. 35 хв. в м. Вінниця по вул. Київська 173, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «MAZDA3» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою відносно якого, постановою Першого відділу ДВС м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) ВП № 69252074 від 24.11.2023, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково, повідомив, що про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів знає, але про наявність обмеження у праві керування транспортними засобами йому не було відомо.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від (ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП) не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що постановою від 20.06.2022 ВП № 69252074 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 127/9609/22 виданого 10.06.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прож. мін. для дітей відповідного віку, починаючи з 11.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 24.11.2023, за період з 11.05.2022 по 01.10.2023 становить 285172,46 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

В зв`язку з чим, постановою державного виконавця Першого відділу ДВС м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 24.11.2023, ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно судового наказу № 127/9609/22 виданого 10.06.2022.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої на момент встановлення обмеження у 2023 році становила 285172,46 грн., ОСОБА_1 не заперечував.

Відтак, ОСОБА_1 , знаючи про цю обставину, мав усвідомлювати наслідки наявності такої непогашеної заборгованості у формі обмеження у праві керування транспортними засобами, проте він ставився до цього байдуже, не погасивши таку заборгованість ще з 2023 року.

Про погашення даної заборгованості ОСОБА_1 не зазначав. Документальних підтверджень того, що зазначена постанова державного виконавця скасована у встановленому законом порядку, суду також не надав.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 , станом на день винесення постанови, маючи аліментні зобов`язання є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто являється суб`єктом інкримінованого правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 432013 від 18.01.2024;

- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 69252074 від 24.11.2023.

Суд вважає, що під час складання протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, протокол складений уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідає чинному законодавству. В дотримання вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався і був складений в присутності правопорушника.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП доведена повністю зібраними у справі доказами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або більш суворого стягнення відсутні.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 221, 284 КУпАП, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: