Справа № 150/502/23
Провадження № 33/801/209/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що 24 вересня 2023 року о 05 годині 52 хвилини по вул. Святомиколаївській в смт. Чернівці Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Відмова водія зафіксована на технічний прилад бодікамеру № 9. За таких обставин ОСОБА_1 було допущено порушення п. 2.5 ПДР, за що встановлено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року і закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що працівник поліції безпідставно його зупинив, не повідомивши про причину зупинки, не представився та не повідомив про початок відео зйомки з нагрудної боді камери, без будь якого огляду зазначив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що не він відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте не погоджувався його пройти до зв`язку з юристом, до якого не зміг швидко додзвонитися.

Перед складенням протоколу поліцейські не роз`яснили йому права та обов`язки, не залучили свідків, відео матеріали, які додані до справи, не є належним доказом, оскільки час, відображений на них, не збігається з часом, зазначеним в протоколі.

В судовому засідання ОСОБА_1 підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність, за частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290304, 24 вересня 2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 вересня 2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом працівника поліції з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції безпідставно зупинив ОСОБА_1 , не повідомивши про причину зупинки, не представився, без будь якого огляду зазначив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не погоджувався щодо його проходження до зв`язку з юристом, до якого не зміг швидко додзвонитися, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудної камери поліцейського (VID27F-00-0004) на яких зафіксовано зупинку поліцейськими автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з автомобіля вийшов водій ОСОБА_1 , після чого поліцейський звертаючись до останнього назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання (ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію») та повідомив, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме відчутно різкий запах алкоголю з ротової порожнини та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився (0:00:50). Поліцейським вдруге було запропоновано пройти огляд проте водій знову відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так проїхати до медичного закладу (VID22F-00-0003 0:01:15 0:01:19). Того, що ОСОБА_1 хоче порадитися з юристом по телефону, щодо проходження огляду, на стан алкогольного сп`яніння, відеозапис не містить, а законодавство не містить застереження, яке б унеможливлювало виконання поліцейським своїх обов`язків до того моменту, поки особа зв`яжеться з юристом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що працівники поліції не залучили свідків, які б могли підтвердити обставини справи, однак дані доводи на увагу не заслуговують, оскільки в силу частини 2 статті 266 КУпАП, під час проведення огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеофіксації, які виключають необхідність залучення двох свідків, про що міститься відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення: «відео запис нагрудної відеокамери № 9» (а.с. 1), відеозапис долучений до матеріалів справи (а.с. 6).

Твердження ОСОБА_1 про те, що перед складенням протоколу про адмістративне правопорушення поліцейські не роз`яснили йому права та обов`язки, а відео матеріали, які додані до справи не є належним доказом, оскільки час, відображений на них, не збігається з часом, зазначеним в протоколі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 290304 від 24 вересня 2023 року міститься відмітка, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис (а.с. 1). Окрім того, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (VID27F-00-0004 а.с. 6), на ньому зафіксовано складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення час складення якого співпадає з часом зазначеним у протоколі.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета