ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/292/24

Провадження № 3/293/248/2024

07 березня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський Олег Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 КУпАП (справи №293/292/24, № 293/293/24, № 293/294/24).

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 27.02.2024 вищевказані адміністративні матеріали розподілені судді Збаражському О.М.

Згідно вимог ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до вимог п. 6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Таким чином, суд вважає за доцільне об`єднати в одне провадження матеріали справ № 293/292/24, №293/293/24, №293/294/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки такі складені відносно однієї і тієї ж особи.

07.03.2024 в судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав та обов`язків передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушеннях не визнав, вказав, що ОСОБА_2 сама провокує його на конфлікт та зчиняє сварки.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності та дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу серії ВАВ №846531 від 24.02.2024, встановлено, що 23.02.2024 близько 21 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, тобто умисні вчинив дії психологічного характеру, а саме: застосовував психологічне насильство відносно матері дружини ОСОБА_2 , висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , дані дії вчинено повторно на протязі року, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАВ №130335 від 24.02.2024, встановлено, що 24.02.2024 близько 11 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ображав свою співмешканку ОСОБА_2 словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чим вчиняв психологічне домашнє насильство, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 172-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАВ №920926 від 24.02.2024, встановлено, що 24.02.2024 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , стосовно якого 24.02.2024 винесено терміновий заборонний припис щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_2 , не виконав його, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 172-3 КУпАП.

Як вбачається із змісту вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно диспозиції, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 відповідальність передбачається за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Тобто, необхідною умовою адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.173-2КУпАП є наявність адміністративного стягнення за ч.1 ст.173 КУпАП, накладеного протягом року до вчинення даного правопорушення.

В той же час матеріали справи не містять належних доказів, а саме рішення суду, що набрало законної сили, що підтверджує накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП протягом року.

Крім того, до матеріалів справи, не доданий терміновий заборонний припис щодо встановленої ОСОБА_1 заборони спілкування в будь-який спосіб із потерпілою ОСОБА_2 .

Саме лише зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення особи раніше до відповідальності без долучення до матеріалів справи таких доказів не є беззаперечним фактом вчинення особою правопорушення повторно, який в свою не підлягає доказуванню.

Зважаючи на викладене, суд вважає невірною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинуваченого, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

За таких обставин, суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161).

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушеннях не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 36, 247, 280, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 293/292/24, №293/293/24, №293/294/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Об`єднаній справі про адміністративні правопорушення присвоїти єдиний унікальний номер судової справи №293/292/24.

Провадження в об`єднаній адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ