Справа № 163/2357/23 Провадження №33/802/135/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лавренчука О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лавренчука Олександра Володимировича на постанову судді Любомльського районного судуВолинської області від 14 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В дохід держави з ОСОБА_1 стягнуто 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 жовтня 2023 року о 00:05 год. на 487 км+750м АД М-07 сполученням Київ-Ковель-Ягодин, керував автомобілем марки "Фольксваген Джетта", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лавренчука О. В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним. Зазначає, що місцевий суд обмежився переліком наявних в матеріалах справи документів, не надаючи їм оцінку в частині, що з наявних доказів підтверджує безпосередню винуватість особи, що є недопустимим з позиції всебічного розгляду справи. Окрім того, судом було проігноровано право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя в частині доведення своєї невинуватості шляхом відмови неповного дослідження доказів справи. А тому, судом було взято до уваги лише докази заінтересованої особи, тобто особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Також, незважаючи на заперечення сторони захисту щодо неналежності в якості допустимого доказу відеозапису, судом не було допитано працівників поліції в якості свідків, а також особи, яка на відеозаписі вказує про те, що саме вона перебувала за кермом автомобіля. Наведені обставини вказують на неповноту і неналежність судового розгляду справи. Посилаючись на викладене, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Лавренчука О. В., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз. 3, 5 п. 24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПРР18 №354369 від 10.10.2023, та за змістом якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук) відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. Від надання пояснень та підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився також;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.10.2023, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду;

- рапортом працівника поліції від 10.10.2023, в якому фактично зазначені ті ж обставини, що й у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з відеореєстратора із службового автомобіля та боді-камери працівників поліції, на яких фактично зафіксовано події, викладені у протоколі. Так, на відеозаписі зафіксовано, що рухається автомобіль марки «Фольксваген Джетта», номерний знак НОМЕР_1 , а за ним рухаються працівники поліції. Цей автомобіль здійснив зупинку на АЗС, і одразу з нього з переднього пасажирського місця вийшла особа жіночої статі. Після чого, відразу до передніх водійських дверей автомобіля підійшли працівники поліції та встановили, що місце водія порожнє, а на пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_1 , який заперечив факт керування автомобілем та вказав, що йому не відомо хто керував транспортним засобом. В подальшому пасажирка повернулась до автомобіля і також заперечила факт керування автомобілем та відмовилась назвати водія. Зафіксованим є й те, що поліцейський помітивши, як водій автомобіля пересідає на пасажирське сидіння, озвучив це під час відеозапису, що фактично підтверджується специфічним похитування автомобіля. Інших осіб окрім ОСОБА_1 та особи жіночої статі, в автомобілі не було. Також зафіксованим є те, що під час спілкування із ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу або в медичному закладі, однак він відмовився, вказуючи на те, що він не перебував за кермом автомобіля.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, безпідставними є доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у зв`язку з чим не повинен був проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписами, які вказують протилежне.

Також не беруться до уваги судом апеляційні твердження сторони захисту про недопустимість в якості доказу відеозапису з посиланням на те, що судом не було допитано працівника поліції та особу, яка перебувала в автомобілі разом зі ОСОБА_1 , оскільки такі обставини жодним чином не можуть свідчити про неналежність відеозапису. При цьому, жодних клопотань сторона захисту про допит таких осіб в якості свідків під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляла.

Щодо клопотання сторони захисту про виклик та допит працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, його напарника та ОСОБА_2 , то апеляційний суд, враховуючи матеріали справи, котрими беззаперечно доводиться факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин викладених в протоколі, вважає його необґрунтованим.

Окрім того, апеляційним судом не було встановлено упередженого ставлення щодо ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, як цілком законне, обґрунтоване та вмотивоване.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лавренчука Олександра Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук