Справа № 462/9860/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Петрика І.Я., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 10.12.2023 о 23.53 на вул. С. Петлюри, 37 у м. Львові керував транспортним засобом марки Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Петрик І.Я. у судовому засіданні заперечив проти протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та просив суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування захисник вказує на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з місця події зафіксовано момент, коли автомобіль перебував у нерухомому стані, а сам ОСОБА_1 знаходився на задньому пасажирському місці. Транспортним засобом того дня керувала дружина ОСОБА_1 , про що і повідомила поліцейських, однак останніми її пояснення не було взято до уваги. Згідно відеозапису з нагрудних камер ОСОБА_1 неодноразово вказував, що не є водієм, не керував транспортним засобом, однак його зауваження також було проігноровано працівниками поліції. Захисник зазначає, що незважаючи на покликання патрульних в ході розмови на місці події із ОСОБА_1 на наявність в них безспірних доказів факту керування транспортним засобом саме ним, тим не менше ні письмові матеріали справи, ні згаданий відеозапис не містить фіксації факту керування автомобілем ОСОБА_1 . Зважаючи, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, відтак правомірно відмовився від пропозиції поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши надані у судовому засіданні пояснення захисника Петрика І.Я., дослідивши матеріали справи, оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис із нагрудних камер патрульних поліцейських, суд приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану сп`яніння встановлений "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до положення п. 2 Розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Заперечуючи проти протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП захисник покликається на відсутність на відеозаписі з місця події фіксації працівниками поліції факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відтак відсутність в його діях складу адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не був водієм та не мав обов`язку проходження огляду на визначення стану сп`яніння із покликанням на заяву дружини ОСОБА_2 працівникам поліції про те, що автомобілем керувала саме вона.

Так, оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер з місця події та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд критично оцінює надані в судовому засіданні заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та розцінює як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм адміністративної відповідальності.

Згідно рапорта інспектора патрульної поліції від 11.12.2023 під час нічного чергування екіпажем поліції за порушення правил дорожнього руху о 23 год. 53 хв. 10.12.2023 за адресою на вул. Петлюри, 37 у м. Львові було зупинено транспортний засіб марки Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за порушення п. 8.7.3з ПДР України, який проїхав регульоване перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора. Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що останній відмовився.

З оглянутого судом долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що такий розпочинається аудіофіксацією слідування за транспортним засобом працівниками поліції із звуковою сигналізацією із вимогою зупинитись, надалі аудіовідеофіксацією зафіксовано транспортний засіб, який перебуває у нерухомому стані, двері автомобіля зачинені, однак внутрішня панель приладів автомобіля увімкнена, індикатори панелі освітлені, на передньому пасажирському місці перебуває жінка, місце водія автомобіля порожнє, на задньому пасажирському місці позаду місця водія ОСОБА_1 , на задньому пасажирському місці справа дитина.

Захисник, акцентуючи в судовому засіданні увагу на запереченні ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом, в обгрунтування заперечень останнього, посилається лише на вибіркові факти оспорювання ОСОБА_1 своєї вини та ствердження дружиною ОСОБА_1 про те, що вона керувала автомобілем, упускаючи при цьому, про наявність на відео повідомлених нею обставин події одразу після зупинки транспортного засобу, оскільки з часу початку аудіо відеофіксації події нагрудними камерами поліцейських, в момент, коли поліцейський підійшов до автомобіля, дружина ОСОБА_1 , перебуваючи на пасажирському місці, спілкується по мобільному телефону та в ході розмові зазначає, що «він (поліцейський) вже бачив, що ми пересіли» (файл 0, час 23:48:19), надалі, продовжуючи розмову вказує «давайте кажіть, що робити, він не вийде, я зараз пересяду і поїду» (файл 0, час: 23:48:38). На прохання поліцейського надати документи водія автомобіля, дружина, повернувшись до ОСОБА_1 , який продовжував перебувати на задньому пасажирському місці, попросила його надати посвідчення водія. На відмову ОСОБА_1 надати документи дружина повідомляє: « ОСОБА_3 , тебе бачили, як ти випригував, зняли на відео» (файл 0, час 23:49:24), надалі просить його не сперечатись із працівниками поліції щодо факту допущення ним порушення правил дорожнього руху. На зауваження поліцейського ОСОБА_1 з приводу поганої погоди та керування ним транспортним засобом із дружиною та дитиною з ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечує наведеного та не спростовує факт, що керував транспортним засобом він. Надалі в ході з`ясування обставин події, на висловлене поліцейським, із врахуванням заперечення ОСОБА_1 вини, припущення, що керувала транспортним засобом жінка, однак, побачивши патрульних, різко пересіла на пасажирське місце поруч водієм, остання заперечила та вказала, що вона не пересідала (файл 0, час 23:52:44), пояснила, що «це перший раз таке» (файл 0, час: 23:55:18), на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та заперечення факту керування звертається до нього: « ОСОБА_3 , вже не бреши, будь ласка» (файл 2, час: 00:03:42).

Незважаючи на ствердження захисника про наявність на відео моменту підтвердження дружиною ОСОБА_1 факту, що автомобілем керувала саме вона, в ході огляду відеозапису судом таких обставин не встановлено, натомість навпаки при спілкуванні з поліцейськими остання не тільки не спростовує обставин керування чоловіком в стані алкогольного сп`яніння, але й пояснює, що «таке трапилось вперше, не очікувала такого та всю дорогу обидвоє просили його» (файл 2, час 00:06:12).

Крім того, слід звернути увагу і на те, що ОСОБА_1 категорично заперечуючи проходити огляд на визначення стану сп`яніння з мотивів, що не керував транспортним засобом, тим не менше, підписуючи постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо здійснення проїзду регульованого перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, не заперечував обставин, викладених у такій.

В матеріалах відсутні будь-які відомості про оспорювання ОСОБА_1 фактичних даних зазначених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху вищестоящому органу (посадовоій особі) чи скасування вказаної постанови у судовому порядку, відтак презюмується визнання особою допущеного правопоуршення за викладених у згаданій постанові обставин.

Стороною захисту, окрім викладу суб`єктивних пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в ході судового розгляду не представлено суду жодих належних та допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказів, які б давали підстави для обгрунтованих сумнівів щодо обставин, викладених у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, жодних клопотань щодо виклику та допиту у судовому засіданні свідків, які б могли беззаперечно підвердити обставини 10.12.2023 о 23.53 год. керування транспортним засобом не ОСОБА_1 не заявлялось.

Від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово відмовився, що зафіксовано належним чином відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Таким чином, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, винуватість останнього підтверджується зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 567923 від 11.12.2023, рапортом працівника поліції від 11.12.2023, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Враховуючи наведене, вбачаю в діяхОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови знаходиться у справі № 462/9860/23

Суддя: Б.М.Гедз