Номер провадження 3/521/828/24
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

28 березня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Шагака О.В, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за протоколом №1143/50000/23 від 02.07.2023 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водія ТОВ «ПОЛТАВАЄВРОТРАНС», за ч. 6 ст. 481 МК.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді: представник Одеської митниці Держмитслужби Євдокимов Д.А., представник особи у відношенні якої складено протокол - адвокат Мільгевська Я.В. (в режимі відеоконференції).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

1.1. 02.07.2023 року о 23 год. 10 хв. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», ВМО № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку до України із території Молдови, по смузі руху «червоний коридор», прибув транспортний засіб компанії ТОВ «ПОЛТАВАЄВРОТРАНС» тягач/напівпричіп р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням гр. України ОСОБА_2 .

1.2. Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними громадянина (дата народження, прізвище та ім`я) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у попередніх періодах ввезено на митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 22.08.2022 року громадянин України ОСОБА_2 , ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» транспортний засіб комерційного призначення, напівпричіп реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL), через пункт пропуску «Старокозаче Тудора», відділ митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці Державної митної служби України. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 02.07.2023 р. відсутня.

1.3.Таким чином, гр. ОСОБА_1 перевищив встановлений ч. 1 ст. 380 МК строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, більше ніж на тридцять діб.

1.4.Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 6 ст. 481 МК, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

2. Позиція сторін. Судовий виклик.

2.1.Представник митниці в судовому засіданні висловив думку про необхідність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскільки вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю та підтверджується зібраними по справі доказами та вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення, відповідно до санкції статті, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

2.2.Представник ОСОБА_1 , адвокат Мільгевська Я.В. просила закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. З пояснень представника вбачається, що під час ввезення напіпричіпу ОСОБА_1 , не повідомляли про строки дії митного режиму, жодних письмових зобов`язань вивезти причіп з території України протягом 20 днів він не надавав. Зазначила, що вказаний напівпричів був ввезений на підставі договору оренди №16-1/12/16 від 16.12.2016 року (в подальшому продовжений), строк дії договору до 31.01.2023 року. Стверджувала, що Держмитслуба станом на 12.09.2022 року не вживала заходів щодо своєчасного виявлення порушення митних правил ОСОБА_1 , хоча він неодноразово перетинав кордон. Зазначила, що матеріалами справи не доведено умислу ОСОБА_1 щодо не вивезення вказаного причіпу. Крім цього, у протоколі не конкретизовано питання суб`єктності особи, у відношенні якої складено протокол про порушення митних правил, як фізичної особи або водія ТОВ «ПОЛТАВАЄВРОТРАНС».

3. Докази на підтвердження встановлених суддею обставин.

3.1.Питання яке потрібно було вирішити судді полягало у існуванні правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , з урахуванням думки сторони захисту, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки виконував функції водія ТОВ «ПОЛТАВАЄВРОТРАНС». Окрім того, адвокат стверджувала, що доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а саме доказів, які б підтверджували обізнаність про строки тимчасового ввезення транспортного засобу.

3.2.Обставини, повідомлені адвокатом, показують що транспортний засіб комерційного призначення, напівпричіп реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL) справді був ввезений ОСОБА_1 22.08.2022 року через пункт пропуску «Старокозаче Тудора», митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці. Однак адвокат вважає, що ОСОБА_1 не надавав жодного зобов`язання митниці на вивіз транспортного засобу протягом 20 днів.

3.3.Національне законодавство досить чітко врегулювало відносини із застосуванням громадянами та юридичними особами митного режиму «тимчасове ввезення», встановивши, що це режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

3.4.Такий режим створений задля належного торгового обороту між державами, коли суб`єкти зовнішньо-економічної діяльності можуть вільно здійснювати перевезення товарів при цьому уникати складних митних процедур на кордоні задля оформлення наприклад транспортних засобів, які здійснюють перевезення таких товарів.

3.5.Суддя погоджується з правовою позицією Одеської митниці, щодо обізнаності ОСОБА_1 про факт тимчасового ввезення напівпричіпу реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL) саме строком до 20 днів.

3.6.Доказами на доведення такої позиції є наступні відомості. Так, є загальновідомим факт електронного документообігу в державному митному органі. Кожний транспортний засіб та кожна фізична особа, які перетинають державний кордон України вносяться у відповідну базу даних, де в тому числі фіксується митний режим товарів, транспортних засобів.

3.7.Відповідно до відомостей з програми «Інспектор», громадянин України ОСОБА_1 , 22.08.2022 року о 07:01:13 годин здійснив в`їзд в Україну в режимі тимчасове ввезення до 20 днів транспортного засобу напівпричіп реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL).

3.8.Доводи адвоката, щодо відсутності будь-яких письмових зобов`язань особи на вивезення транспортного засобу саме через 20 днів, на думку судді не витримують жодної критики.

3.9.За обставинами вказаної справи, також встановлено, що ОСОБА_1 є найманим працівником і працює водієм на транспортних засобах комерційного призначення. У період часу з 09.08.2021 року по 22.08.2022 року він щонайменше 29 разів перетинав митний кордон України, в тому числі з транспортним засобом напівпричіпом реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL). Перетин кордону відбувався з метою комерційного призначення, в режимі тимчасового ввезення до 20 днів. Жодних порушень ОСОБА_1 у вказаний проміжок часу здійснено не було і він не порушуючи вимоги закону виконував покладений на нього обов`язок із вивезення транспортного засобу поза межі України.

3.10.Слід також погодитись із думкою представника митниці, що ОСОБА_1 зобов`язаний знати правила і порядок перетину державного кордону. Це не є правом особи, а є обов`язком, оскільки держава імперативно регулює порядок пропуску через державний кордон України всіх громадян. Не можна також навіть припустити, що ОСОБА_1 не знав про існування таких вимог законів, в тому числі тому що «Ignorantia juris non excusat»1. Тривалість зайняття міжнародними перевезенням, значна кількість перетинів кордону саме у комерційних цілях не дають право на два тлумачення таких дій особи, а досить розумно підтверджують обізнаність його у правилах і процедурах митного контролю.

3.11.Окрім того, необхідно зазначити, що питання тимчасового ввезення транспортного засобу громадянами резидентами регулюється лише ч. 4 ст. 380 МК. Вказана норма дозволяє таке ввезення, у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами до 10 діб. Тобто законодавець встановив певні правила для ввезення транспортних засобів громадянами України, які дозволяють розумно використати такий засіб в комерційних інтересах, після чого вивезти його поза межі України.

3.12.Всі доводи адвоката, на думку судді не спростовують протокол, а лише намагаються змістити центр уваги у доказуванні фактичних обставин. Адвокатом розумно не пояснено, які перешкоди були у ОСОБА_1 виконати зобов`язання і вивезти транспортний засіб за межі України? Де в теперішній час перебуває транспортний засіб? Чому раніше за часом ОСОБА_1 виконував свої зобов`язання, а в останній в`їзд в Україну залишив такий транспортний засіб?

3.13.Приймаючи рішення про порушення ОСОБА_1 ст. 380 МК, суддя зазначає, що Лист Державної митної служби України від 05.03.2013 року № 11.1/2-12.2/2172-ЕП не є нормативно правовим актом на підставі якого суддею приймається рішення. Суддя не керується ним і не враховує як положення, яке надає право на винесення постанови.

3.14.Суддя приймає рішення, як зазначено вище на підставі ст. ст. 380 та 481 МК та враховує існуючи тривалі правові форми (правила і традиції) перетину державного кордону та відносини, які склались між митним органом України та громадянами як резидентами так і нерезидентами. Обізнаність у таких правилах підтверджується викладеними вище документами, в тому числі з програми «Інспектор», яка фіксує не тільки юридичний факт перетину певною особою, але й умови такого митного режиму. Більше того, викликає навіть певне здивування відповідна позиція сторони захисту, оскільки складається враження що будь-який громадян України може ввести транспортний засіб іноземного походження, для цілей комерційного призначення, без будь-яких зобов`язань, припускаючи лише, на власний розсуд, що вивезення такого транспортного засобу може бути навіть через один рік.

3.15.Обставини, встановлені суддею, свідчать про доведення факту порушення митних правил і перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на тридцять днів.

3.16.Суддя також не погоджується із доводами адвоката в частині закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Виявлення такого факту стало можливим лише, як зазначено вище, 02.07.2023 року, коли ОСОБА_1 прибув в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», ВМО № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці. Підстав ставити під сумнів дану інформацію у судді не має. Застосування ст. 558 МК, у даному випадку не передбачено, оскільки вона регулює зовсім інші правовідносини з іншими органами державної влади, місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності.

3.17.Що стосується суб`єктності відповідальності, суддя вважає за необхідне зазначити наступне. Так аргументами сторони захисту став той факт, що ОСОБА_1 є лише водієм підприємства. Перетинаючи кордон йому не був роз`яснений порядок і зміст правового режиму тимчасового ввезення. Водій, за такою позицією є лише особою, яка здійснює перевезення вантажу, натомість юридичні аспекти перевезення не мають для нього жодного значення.

3.18.Не погоджуючись з такою формою аргументації, суддя вважає за необхідне зазначити. Статтею 103 МК, встановлено поняття митного режиму тимчасового ввезення, який серед іншого має дуже вигідні економічні складові для такого ввезення товарів у вигляді повного або часткового звільнення від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

3.19.Регуляція поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення повинна містити в собі: а)подання митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; б)у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом.

3.20.Вказані документи подаються безпосередньо на митному пості при проходженні митного кордону, особою, яка провозить, переміщує відповідні товари або транспортні засоби комерційного призначення. Єдиним документом, який фіксує вказані відомості, є електронна програма, яка формується митниками на пункті пропуску. Згідно із виписки такої програми, як вже зазначено вище, за даними журналу пункту пропуску 22.08.2018 року о 07.01 годині громадянин України ОСОБА_1 в`їхав на територію України з відповідним транспортним засобом комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення до 20 днів.

3.21.Тобто, саме він, перетинаючи митний кордон України подав митному органу, що здійснює випуск товарів і транспортних засобів комерційного призначення документи на такі товари і транспортні засоби, що підтверджували їх мету тимчасового ввезення. Відповідно і у програму, як відповідальна особа за вивезення товарів через 20 днів, був внесений ОСОБА_1

3.22.Законодавством України не передбачено жодних інших засобів контролю за ввезенням товарів і транспортних засобів у митному режимі тимчасове ввезення (наприклад у вигляді журналів, виписок, фіксації у декларації та інш.). Не передбачено законом і роз`яснення прав такій особі або інші заходи задля покращення митного оформлення товарів. Однак, фактичне розуміння своїх дій особою, яка перевозить товари або транспортні засоби через митний кордон України, очевидно презюмується.

3.23.Особи, які здійснюють ввезення товарів, повинні розуміти, що при перетинанні митного кордону України, єдиним регулятором такого митного режиму є фіксація її у відповідній програмі із визначенням правового режиму для особи, що безпосередньо провозить товар або транспортний засіб.

3.24.Той факт, що ОСОБА_1 був найманим працівником у юридичній особі, у даному випадку не має жодного значення, оскільки нормативно законом України передбачено такий порядок проходження митного контролю, який фіксує безпосередньо особу, що переміщує товар або транспортний засіб через кордон України. Для такого перетинання не потрібні функції адміністративно-господарські або власника транспортного засобу. Для Митного законодавства достатньо права на користування таким майном (товарами або транспортними засобами), що дозволяє ввозити або вивозити такий товар, заповняти декларації та інші товаросупровідні документи. Не розуміння таких норм закону або їх незнання не звільняє від юридичної відповідальності.

3.25.У цьому контексті доводи адвоката не сприймаються суддею як такі, що обґрунтовано заперечують факт не розуміння особою відповідальності за ввезення транспортного засобу у спеціальному митному режимі, який пом`якшує або взагалі звільняє від оподаткування. Суддя сприймає такий довід, виключно як засіб захисту.

3.26.Підводячи підсумки під доводами судового рішення, суддя зазначає, що встановлені суддею обставини свідчать про помилковість правової позиції сторони захисту. Факти і обставини встановлені суддею, поза розумним сумнівом доводять вину водія, громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

5. Мотиви призначення стягнення і судового збору, положення закону яким керувався суддя.

5.1.Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК здійснюється відповідно до митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

5.2.Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

5.3.Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК, перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

5.4. Судом встановлено, що вартість транспортного засобу напівпричіпу, реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL) складає 470 000 гривень.

5.5.Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника, з метою попередження здійснення особою нових правопорушень, враховуючи співвідношення вартості транспортного засобу 470 000 грн. та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 000 грн., суддя вважає що більш доцільним для особи буде застосування санкції у вигляді конфіскації транспортного засобу, як безпосереднього предмету правопорушення. Таке рішення, суддя приймає враховуючи, що водій ОСОБА_1 не знаючи де знаходиться ввезений ним напівпричіп втратив до нього комерційний інтерес, відповідно і не має бажання матеріально відповідати за нього. Штраф як стягнення буде занадто обтяжливим стягненням для ОСОБА_1 .

5.6.При накладені стягнення суддя, окрім обставин які пом`якшують і обтяжують відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

5.7.Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

5.8. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн. 60 коп.

5.9. При винесені постанови, суддя керується ст. ст. 197, 481, 522, 527, 528 МК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Висновки судді.

1.1.Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, та накласти стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу напівпричіпу, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL).

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

2. Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

2.2. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: ОСОБА_3

[1] Юридичний принцип лат. «Ignorantia juris non excusat» (Незнання законів не звільняє від відповідальності) - що означає, що особа, яка не знає про закон, не може уникнути відповідальності за порушення закону тільки тому, що не знає про нього або його зміст.

1 Юридичний принцип лат. «Ignorantia juris non excusat» (Незнання законів не звільняє від відповідальності) - що означає, що особа, яка не знає про закон, не може уникнути відповідальності за порушення закону тільки тому, що не знає про нього або його зміст.