ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2648/23

Провадження № 33/4820/155/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

За постановою суду, 27 листопада 2023 року о 10:10 год. на а/д Р-48 Кам`янець-Подільський Білогір`я, 87 км + 400 м (Війтовецька ТГ), водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW Х7, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Апелянт переконує, що ДТП відбулася у складних погодних умовах, на повністю засніженій дорозі, окрім учасників ДТП, інших автомобілів на дорозі не було. Зазначає, що під час руху автомобіль Daewoo, який рухався попереду нього, несподівано змінив напрямок руху, його розвернуло на дорозі таким чином, що він повністю перекрив центральну частину дороги. Він рухався з невеликою швидкістю, однак уникнути зіткнення було неможливо, його автомобіль присунуло на засніженій дорозі до транспортного засобу Daewoo. Тому переконує, що саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з ДТП. Стверджує, що після ДТП ним було здійснено відеозапис пояснень ОСОБА_1 , на якому вона повністю визнала свою вину і пояснила, що її автомобіль розвернуло, внаслідок того, що вона хотіла змінити швидкість руху, що підтверджується і її письмовими поясненнями. Схема ДТП не містить жодних фактичних обставин, які б вказували на недотримання ним дистанції та швидкості руху, натомість містять дані щодо місця локалізації пошкоджень автомобілів, і це підтверджує, що саме ОСОБА_1 здійснила перешкоду в його напрямку. Звертає увагу, що на момент постановлення оскаржуваного рішення, за фактом даної ДТП, постановою Волочиського районного суду від 06.12.2023 у справі №671/2646/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, у якій вину у вчиненні цього ДТП визнала та просила призначити стягнення у мінімальному розмірі. Окрім того, ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції незаконно стягнув з нього судовий збір, так як він є інвалідом II групи, а згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку потерпілої ОСОБА_1 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, уважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, в редакції закону на момент вчинення пригоди, передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, вищевказані пошкодження мають бути наслідком порушення правил дорожнього руху, про що, зокрема, зазначено у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Згідно з підпунктом «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У відповідності до п. 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У пункті 1.10 ПДР України наведені значення термінів:

Безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

На вибір безпечної дистанції впливають швидкість руху транспортних засобів, дорожні умови, стан гальмівної системи транспортного засобу, знос шин і психофізіологічні властивості водія. Водночас, водій зобов`язаний вибирати безпечну швидкість і дистанцію виходячи з конкретної дорожньо-транспортної ситуації і стану дорожнього покриття. При цьому обрані швидкість і дистанція повинні забезпечити можливість безпечної зупинки транспортного засобу навіть у випадку, якщо водій переднього транспортного засобу застосував екстрене гальмування, і на такій відстані, щоб водій транспортного засобу, який зупинився попереду, міг безпечно розпочати рух.

Безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Аналіз зазначених термінів свідчить про те, що безпечна дистанція застосовується за обставин, які не пов`язані зі здійсненням маневру, пов`язаному зі зміною напрямку руху, а недотримання вимог п. 12.1 ПДР України може призводити до неконтрольованого руху транспортного засобу у разі необрання безпечної швидкості руху.

Однак, у дорожній ситуації, що склалася водієм транспортного засобу «BMW Х7, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 даних вимог ПДР України враховано не було, оскільки під час керування автомобілем він не врахував несприятливих погодних умов, а саме засніженого стану покриття проїжджої частини дороги, ожеледиці, тому повинен був обрати меншу швидкість руху і більш безпечну дистанцію для запобігання уникнення зіткнення з автомобілем Daewoo.

Такі порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді зіткнення з транспортним засобом Daewoo, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням ОСОБА_1 .

Відтак, суд першої інстанції на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, дійшов правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У письмових поясненнях, наданих до суду першої інстанцій, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що вказана ДТП відбулась у складних погодних умовах, на повністю засніженій дорозі. Під час руху автомобіль Daewoo, який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_1 , несподівано змінив напрямок руху, його розвернуло на дорозі таким чином, що він повністю перекрив центральну частину дороги. Незважаючи на те, що він рухався з невеликою швидкістю, уникнути зіткнення з автомобілем Daewoo не було можливим з технічної точки зору. Фактично його автомобіль присунуло на засніженій дорозі до автомобіля Daewoo. В даній дорожній обстановці саме дії водія ОСОБА_1 , що підтверджено постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.12.2023, справа № 671/2646/23, не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку зі скоєнням ДТП.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні цього правопорушення, його вина підтверджується сукупністю досліджених місцевим та апеляційним судом доказів.

Потерпіла ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції, показала, що у вказаний день вона їхала в напрямку смт. Війтівці Хмельницького району, ОСОБА_2 на своєму автомобілі рухався позаду неї, певний період часу не дотримуючись дистанції. Вона зменшила швидкість керованого нею автомобіля, після чого його почало заносити, вивернула кермо ліворуч для того щоб виїхати на смугу зустрічного руху, оскільки там не було зустрічного транспорту, але як тільки вирівняла автомобіль відчула удар від якого її автомобіль розвернуло ще більше, і вона опинилася на узбіччі протилежного напрямку руху. Удар відбувся в переднє крило лівої частини її автомобіля на зустрічній смузі руху. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 зупинився також на зустрічному узбіччі.

Підстав недовіряти, на що є посилання в апеляційній скарзі, потерпілій ОСОБА_1 , суду апеляційної інстанції немає, з огляду на те, що її показання є послідовними та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, а саме з даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 254937 від 27.11.2023, відповідно до якого, 27 листопада 2023 року о 10:10 год. на а/д Р-48 Кам`янець-Подільський Білогір`я, 87 км + 400 м (Війтовецька ТГ), водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем BMW Х7, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження;

- схеми місця ДТП від 27.11.2023, на якій зображено розташування автомобілів BMW Х7, номерний знак НОМЕР_1 та Daewoo, номерний знак НОМЕР_2 , дорожний знак 5.60 «Кілометровий знак», місце зіткнення транспортних засобів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 27.11.2023 які вказали, кожен свою версію, обставин, за яких сталося ДПТ.

Сукупність вказаних об`єктивних даних дали суду першої інстанції підстави зробити вірний висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги про його невинуватість у вчиненні цього ДТП позбавлені підстав.

Заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, ОСОБА_2 декларує виключно свої права, при цьому повністю ігноруючи свої обов`язки, оскільки чинне законодавство покладає на водіїв обов`язок неухильно дотримуватися вимог ПДР України.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необґрунтованість притягнення його до встановленої законом відповідальності.

Щодо тверджень апелянта про те, що ДТП виникла саме з вини водія ОСОБА_1 , оскільки, остання, порушила вимоги п. 12.1 ПДР, що підтверджується постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.12.2023, відхиляє, оскільки наявність в діях іншого учасника ДТП порушень правил дорожнього руху та визнання його винним в скоєнні вказаного ДТП, не виключають вини іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Інші доводи, на які є посилання в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про вчинення цього правопорушення саме ОСОБА_2 .

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, в процесі апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши всі обставини та характер скоєного правопорушення, суд першої інстанції визначаючи вид та розмір стягнення, правомірно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, доводи ОСОБА_2 про безпідставне стягнення з нього судового збору є обґрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно копії посвідчення Пенсійного фонду України № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 від 30.09.2020, ОСОБА_2 дійсно є особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, зокрема, звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З огляду на те, що ОСОБА_2 надано докази на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю 2 групи, яка відноситься до пільгової категорії людей, на підставі положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з, останнього, судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп., тому у цій частині судове рішення підлягає зміні.

З врахуванням вказаної обставини, слід виключити з мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної постанови посилання на стягнення з ОСОБА_2 , на користь держави, судового збору у сумі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, в частині стягнення судового збору - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 посилання на стягнення з ОСОБА_2 на користь держави, судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша