Провадження № 33/801/132/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.

за участі : особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

присутній ОСОБА_2 2009 року народження,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року по справі № 127/40099/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 неналежно виконував свій батьківський обов`язок щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 8.12.2023 року о 13 год 00 хв кидав сніжки у громадський транспорт.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (вх. № 7184 від 26.01.2024 року) в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, однобічність її розгляду, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 було подано клопотання про відкладення розгляду справи 16.01.2024 року, оскільки він являється військовослужбовцем Збройних Сил України, однак зазначене клопотання судом відхилено, а справу розглянуто у його відсутності, чим порушено вимоги статті 268 КУпАП.

У справі відсутні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. У протоколі не зазначено, від яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання неповнолітніх дітей ухиляються батьки. У протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду не зазначено місце вчинення правопорушення.

Протокол складено відносно ОСОБА_1 та мами ОСОБА_3 ОСОБА_4 , справу відносно якої закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року по справі № 127/40103/23).

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про приєднання до справи доказів, а саме : копію характеристики з КЗ «Вінницький ліцей № 2»; копію характеристики з секції ОСОБА_5 -До; роздруковану з ЄДРСР копію постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року по справі № 127/40103/23 відносно мами ОСОБА_3 ОСОБА_4 ; копію довідки про перебування ОСОБА_1 на військовій службі; копію посвідчення учасника бойових дій.

Ознайомившись із поданим клопотанням, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про долучення до справи поданих документів, відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП апеляційний суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується наступними зібраними у справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ 426662 від 8.12.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 неналежно виконував свій батьківський обов`язок щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 8.12.2023 року о 13 год 00 хв кидав сніжки у громадський транспорт /а. с. 1/;

-листом реєстрації ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 8.12.2024 року, згідно якого 8.12.2023 року о 13:52 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 8.12.2023 року о 13:51 год за адресою м. Вінниця, вул. Театральна, неповнолітній у кількості 2 осіб, кидали сніжками в лобове скло муніципального транспорту, заявник ОСОБА_6 .. Учасники події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. На місце події було викликано батьків даних осіб та працівників Ліра-ЮП-40 так як особи являються неповнолітнього віку /а. с. 2/;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальну правопорушення та іншу подію від 8.12.2023 року ОСОБА_6 , згідно якого заявник просив прийняти міри адміністративного характеру до 2-х неповнолітніх осіб, які на зупинці громадського транспорту (Майдан Небесної Сотні) кидали заздалегідь заготовлені сніжки в автобус на якому він здійснював роботу /а. с. 3/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 08.12.2023 року, згідно яких він перебував на роботі, а саме водій муніципального автобуса № 4, біля 13 год 50 хв. прибув на зупинку громадського транспорту по вул. Соборній (Майдан небесної сотні), коли 2-є хлопців на зупинці почали кидати снігом, сніжками по автобусу по лобовому склу. Коли він зупинився на зупинці провів висадку пасажирів. Потім викликали працівників поліції /а. с. 4/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 8.12.2023 року, згідно яких 8.12.2023 року його дружині зателефонували та повідомили про затримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_2 представниками Національної поліції. Прибувши на зупинку Майдан Небесної Сотні він з`ясував, що його син разом з однокласником зліпили по сніжинці та кинули в лобове скло громадського автобуса. Він засудив кидання сніжків в громадський транспорт /а. с. 5/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 8.12.2023 року, згідно яких вони вийшли зі шкоди та вирішили наліпити сніжок та кинути в тролейбус. На зупинку громадського транспорту під`їхав автобус № 4, в який вони кинули сніжку у лобове скло. Потім до них вибіг з автобуса водій та ще двоє невідомих осіб та повідомили що будуть викликати поліцію /а. с. 6-7/;

-поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими в суді апеляційної інстанції, які підтримали раніше надані письмові пояснення.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини першої статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої статті 184 КУпАП полягає у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, серед іншого і обов`язків щодо виховання дітей.

Судом враховано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, саме сім`я є одним із чинників, що формують характер і забезпечують моральний розвиток дитини, та визначають її життєві цінності.

Як вбачається з пояснень дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що містяться в матеріалах справи на аркуші 6, щодо своїх дій він пояснював, що 08.02.2023 року, очікуючи громадській транспорт на зупинці, їм з товаришем ОСОБА_8 стало нудно і вони вирішили наліпити сніжки та кинути у перший тролейбус, що буде їхати. Однак, на зупинку першим приїхав автобус № 4 і він кинув сніжку у лобове скло, потім так само сніжку кинув і його товариш.

Надавши пояснення у судовому засіданні, ОСОБА_9 зазначив, що вважав свої дії забавою, і лише після даних подій йому було роз`яснено до яких наслідків це могло призвести.

Недбайливе поводження дитини з чужими речами, неповага до прав та свобод інших людей, порушення моральних норм та правил у громадських місцях, є свідченням недостатньої увагу з боку батьків до виховання сина ОСОБА_10 та нездатність сім`ї контролювати поведінку дитини поза межами школи та гуртків/тренувань.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Неналежне виконання за своїм змістом та тлумаченням є ухиленням, оскільки передбачає відступ від головного, правильного, прийнятного, порушення чогось.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей, являє собою бездіяльність, внаслідок якої, обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення батьків від своїх обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Право і обов`язок батьків і дітей на виховання носить взаємний характер і є двосторонніми правовідносинами. Праву батьків на виховання дітей, протистоїть обов`язок дітей «зазнавати» виховання. Виконуючи обов`язки, передбачені сімейним законодавством України, батьки тим самим здійснюють своє право на особисте виховання дітей та забезпечують реалізацію права дитини на отримання належного сімейного виховання. Сутність батьківського права з виховання дитини полягає, насамперед, в активному його здійсненні шляхом виконання батьківських обов`язків. При цьому батьки не можуть здійснювати свої права і обов`язки всупереч інтересам дитини.

У справі, що переглядається, завданням батька було попередити, застерегти, пояснити, вказати сину на можливі наслідки таких дій/ігор, як кидання сніжок у лобове скло громадського транспорту.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що усвідомлює небезпеку таких дитячих забав і виховну бесіду з дитиною провів, однак просив врахувати, що не в змозі передбачати усіх дій сина.

Враховуючи, що саме батьки відіграють провідну роль у розвитку особистості дитини, навчають дитину правил поведінки, при цьому саме дорослі обирають та використовують методи і засоби виховання, які закладають у свідомість дитини певну систему норм і правил, долучають її до моральних цінностей з поєднанням контролюючих санкцій у своїх ставленнях до дитини, апеляційний суд приходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за частиною першою статті 184 КУпАП та вірно обрано співмірний правопорушенню вид адміністративного стягнення попередження.

Суд апеляційної інстанції враховує, що суд першої інстанції суті доказів, на підставі яких він дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у постанові не розкрив і правильність свого рішення фактично не мотивував. Водночас, зазначений недолік постанови місцевого суду не є підставою для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції з огляду на конкретні обставини справи, оскільки по суті суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 16.01.2024 року на 10:00 год, оскільки він являється військовослужбовцем Збройних Сил України, однак зазначене клопотання судом відхилено , а справу розглянуто у його відсутності, чим порушено вимоги статті 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи (частина перша статті 277 КУпАП).

Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений судом першої інстанції належним чином.

12.01.2024 року ОСОБА_1 подано заяву (вх. 3151) про відкладення розгляду справи з тих підстав, що відповідно до визначених обов`язків за посадою та визначених завдань, в умовах дії правового режиму воєнного стану та збройної агресії він немає змоги прибути в судове засідання із поважних причин. До заяви ОСОБА_1 додано довідку в/ч НОМЕР_1 № 350/154/1/6 від 3.01.2024 року, згідно якої підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 /а. с. 18/

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 не має змоги провести розгляд справи в режимі відеоконференції або через свого захисника суду не надано. Крім цього, ОСОБА_1 було подано письмові пояснення від 12.01.2024 року (вх. 3212) по суті справи та докази до пояснень.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, строки розгляду справи в суді першої інстанції, суд першої інстанції правомірно провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, зокрема щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

У свою чергу, апеляційний суд зважає на те, що завданням апеляційного провадження є перегляд за апеляційною скаргою справи і судового рішення на предмет правильності встановлення судом першої інстанції обставин у справі та застосування норм права. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції покликаний забезпечити виправлення помилок суду першої інстанції як у питаннях факту (правильність оцінки доказів і встановлення обставин), так і в питаннях права (правильність застосування матеріального і процесуального права), вважаю, що розглянувши справу з участю ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції забезпечив право особи брати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, а отже відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, адже ОСОБА_1 розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП немає.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у справі відсутні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зібрані докази у сукупності підтверджують наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у протоколі не зазначено, від яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухиляється ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки обов`язок батьків щодо виконання дитини передбачений чинним законодавством України (часиною першою статті 150 СК України, частиною першою статті 8, статтею 12 Законом України «Про охорону дитинства», іншими нормативно-правовими актами).

Аргументи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду не зазначено місце вчинення правопорушення, апеляційний суд не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскільки із зібраних у справі доказів вбачається, що подія мала місце 8.12.2023 року о 13 год 00 хв на зупинці громадського транспорту повул. Соборній (Майдан Небесної Сотні).

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 184 КУпАП було складено також щодо мами ОСОБА_3 ОСОБА_4 , справу відносно якої закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року по справі № 127/40103/23), апеляційний суд оцінює критично, оскільки постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року не має преюдиційного значення у даній справі та оцінюються разом з іншими доказами у справі в їх сукупності та взаємозв`язку.

Подані ОСОБА_1 до апеляційного суду докази, зокрема : копія характеристики дитини з КЗ «Вінницький ліцей № 2» та копія характеристики з секції ОСОБА_5 -До, апеляційний суд вважає такими, що неспростовують правильні висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення, оскільки вони не стосуються події, яка мала місце 8.12.2023 року о 13 год 00 хв., та містять інформацію лише про те, що батьки приділяють увагу навчанню та фізичному розвитку сина, цікавляться життям класу та школи, підтримують зв`язок з класним керівником, системно відвідують батьківські збори. У характеристиці зі школи також вказано, що учень 9 класу ОСОБА_9 потребує постійного контролю з боку батьків та вчителів /а. с.38/.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року по справі № 127/40099/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 184 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота