Справа № 598/2009/24
провадження № 3/598/1087/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" вересня 2024 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., за участі захисника Бацюк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.3 ст.126 КпАП України,

встановив:

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885417 від 25 червня 2024 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що «25 червня 2024 року о 09 годині 03 хвилин на 174 км. автодороги А/ДМ-30 керував транспортним засобом MAN TGS18.440, р.н.з. НОМЕР_2 , будучи при цьому тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами (постанова державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому серії ВП №46636908 від 20.05.2024р.), чим порушив вимоги ст.15 ЗУ «Про дорожній рух».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, не визнав та пояснив, що не знав про наявність заборгованості по аліментах, і що вказував про це в поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що працював водієм у ФОП і не знав, що із заробітної плати не стягуються аліменти. Також виконавча служба про постанову про встановлення тимчасово обмеження боржника у праві керування транспортним засобом та про заборгованість по аліментах його не повідомляла. При цьому, вказав, що борг по аліментах на даний час сплачено.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Бацюк О.М., в якій вона просить закрити провадження по справі за відсутністю події та складу правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не знав про наявність заборгованості зі сплати аліментів і з постановою державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому серії ВП №46636908 від 20.05.2024р. про встановлення тимчасового обмеження щодо нього у праві керування транспортними засобами дізнався лише 25.06.2024р. від поліцейського. Також зазначила, що відсутні будь-які докази про повідомлення державною виконавчою службою ОСОБА_2 щодо встановлення щодо нього вищевказаного обмеження і повідомлень про заборгованість.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, що додані до нього, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Частиною 3 статті 126 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення ААД №885417 від 25 червня 2024 року (а.с.1); відеофіксацію правопорушення, яке знаходиться на DVD-R диску (а.с.2); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2470499 (а.с.3), рапорт поліцейського (а.с.5),копію постанови про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.05.2024р. серії ВП №46636908 (а.с.6), довідку департаменту ПП УПП в Тернопільській області від 26.06.2024р. (а.с.8).

Разом з тим, матеріали справи не містять і в ході судового засідання не здобуто доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що він не знав про винесення щодо нього державним виконавцем постановипро встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.05.2024р. серії ВП №46636908, що в свою чергу дало б підстави вважати, що ОСОБА_1 умисно, знаючи про вищевказане обмеження скоїв правопорушення у якому його звинувачують.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.3 ст.126 КпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.126, п.1 ст.247, 284, 294 КпАП України, суддя,-

постановив:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА