Справа № 510/1052/24
Провадження № 3/510/642/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.24 р. С у д д я Р е н і й с ь к о г о р а й о н н о г о с у д у

О д е с ь к о ї о б л а с т і С о р о к і н К. В.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, займаючого посаду іпс 1- к перекладач (тип А) в/ч НОМЕР_1 , впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

В протоколі зазначено, що за результатами службового розслідування від 13.04.2024 р. № 665-АГ підтверджено факт недбалого ставлення до військової служби, а саме в період з 10.08.2023 р. по 10.01.2024 р.р. під час несення служби ППр « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не здійснив контролю проведення заходів СЗНН щодо перевірки дійсності документів, наданих військовозобов`язаними громадянами України для проходження прикордонного контролю, чим порушив вимоги ст. 4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут ЗСУ», п. 6 глави 2 та п. 17 глави 5 розділу ІІ вимог «Інструкції про службу прикордонних нарядів» ДПСУ від 06.10.2015.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Сухецької С.М. надійшло заперечення, в якому зазначено, що під час несення служби, у досліджуваний період ОСОБА_1 виконував свої обов`язки у відповідності до вимог діючого законодавства та інструкції, та не допускав порушення ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ; п.6 глави 2 та п.20 глави 5 розділу II вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 р. № 1261. Під час прийняття рішень щодо пропуску через ДКУ на виїзд з України, особливо чоловіків, військовозобов`язаних, віком 18-60 років, ОСОБА_1 також керувався вимогами Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 № 57, ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншими документами. Рішення щодо пропуску осіб через ДКУ ОСОБА_1 приймав на підставі документів, наданих особами для проходження прикордонного контролю. ОСОБА_1 здійснював перевірку дійсності документів, шляхом встановлення приналежності документів особі, відповідності фото, перевіркою відповідності зразку паспортних та інших документів за допомогою спеціальних приладів. У період проведення перевірки документів, що дають право на виїзд з України, у повноваження ОСОБА_1 не входило подання запитів в установи, органи, організації, які видають відповідні документи. У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів, ОСОБА_1 доповідав старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон, після чого документи перевіряли разом та приймали спільне рішення. Випадків, коли саме виникали сумніви щодо дійсності наданих для проходження прикордонного контролю документів, по датах та прізвищах ОСОБА_1 , не пам`ятає, однак точно вказані випадки були, і приймалися відповідні рішення щодо відмови в перетині кордону. Окрім того, адвокат Сухецька С.М. зазначила, що висновок службового розслідування по факту перевірки інформації, яка викладена у листі відділу внутрішньої та власної безпеки; по НОМЕР_2 прикордонному загону від 12.04.2024 за №16.3/23564-24-Вих «Щодо можливих порушень» ґрунтується виключно на припущеннях. Так у висновку вказується, що: «З огляду на зазначене, цілком можливо, що пропуск осіб, зазначених у листі від відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_2 прикордонному загону від 12.04.2024 р. за № 16.3/23564-24-Вих «Щодо можливих порушень», здійснено за документами, які встановленим порядком не видавалися. Поряд з тим, існує ймовірність того, що бланки документів можуть бути дійсними, але виданими не уповноваженими на те органами або в обхід законодавства України. Крім того, у пунктах пропуску через державний кордон, під час здійснення прикордонного контролю, можливості перевірити за відомчими реєстрами державних органів дійсність документів громадян України, наданих для проходження прикордонного контролю, немає». Усі можливі заходи контролю та перевірки документів, що надавалися ОСОБА_1 особами, які перетинали кордон, ОСОБА_1 було прийнято та документи були перевірені. Усі документи перевірялися, сканувалися та їх сканкопії містяться в базі, що підтверджується матеріалами службової перевірки. Вказані обставини свідчать про належне ставлення ОСОБА_1 до військової служби та виконання ним його службових обов`язків. На сьогоднішній день, жодних судових рішень (вироків) щодо підробки документів, використання підроблених документів, зазначених в матеріалах службового розслідування, немає, а посилання на «цілком можливо» не є достатнім та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення. Перевірка повноважень державних органів для видачі документів, що дають право на виїзд з України, та контроль за порядком їх видачі у повноваженням ОСОБА_1 не входить та під час здійснення прикордонного контролю, можливості перевірити за відомчими реєстрами державних органів дійсність документів громадян України, наданих для проходження прикордонного контролю, у ОСОБА_1 , немає. Ймовірність використання підроблених документів для виїзду за кордон особами не є та не може свідчити про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вказані доводи є лише припущеннями. Захисник адвокат Сухецька С.М. просила закрити провадження за адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Під час судового розгляду судом були досліджені додані до адміністративних матеріалів докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264355 від 20.05.2024; лист про результати службового розслідування від 19.05.2024 р.; витяг з книги обліку особового складу впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б); запит до УСЗН у Приморському районі м. Одеса; відповідь на запит УСЗН у Приморському районі м. Одеса від 19.04.2024 р.; запит за Лиманського відділу УСЗН Одеської районної державної адміністрації від 15.04.2024 р.; відповідь УСЗН Одеської районної державної адміністрації від 24.04.2024 р.; запит ПФУ від 15.04.2024 р.; відповідь ПФУ від 01.05.2024 р.; запит до Ізмаїльського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області від 24.04.2024 р.; відповідь Ізмаїльського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області від 17.05.2024 р.; запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2024 р.; пояснення ОСОБА_1 від 27.04.2024 .; службова характеристика; висновок службового розслідування по факту перевірки інформації, яка викладена у листі відділу внутрішньої та власної безпеки; по НОМЕР_2 прикордонному загону від 12.04.2024 за №16.3/23564-24-Вих «Щодо можливих порушень».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 172-15 ч. 2 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

На період досліджуваних подій, ОСОБА_1 займав посаду інспектора першої категорії перекладача відділу прикордонної служби Рені ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виконує наказ на, охорону Державного контролю у пункті пропуску Рені. Службові обов`язки ОСОБА_1 регламентуються інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 р. № 1261.

Відповідно до п.6 глави 2 розділу II вимог Інструкції «Кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 № 57 визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону. Перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка,- 6) посвідчення члена екіпажу.

У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

У передбачених міжнародними договорами абр законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. .

Додаткові документи необхідні для пред`явлення окремими категоріями громадян, передбачені п. 219 Правил.

Відповідно до п.12 Правил: «Для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та,підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

ОСОБА_1 здійснював перевірку дійсності документів, шляхом встановлення приналежності документів особі, відповідності фото, перевіркою відповідності зразку паспортних та інших документів за допомогою спеціальних приладів. У період проведення перевірки документів, що дають право на виїзд з України, у повноваження ОСОБА_1 не входило подання запитів в установи, органи, організації, які видають відповідні документи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності події та складу адміністративного правопорушення.

Висновок службового розслідування по факту перевірки інформації, яка викладена у листі відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_2 прикордонному загону від 12.04.2024 за №16.3/23564-24-Вих «Щодо можливих порушень», який було надано суду в якості докази вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ґрунтується виключно на припущеннях. На сьогоднішній день, жодних судових рішень (вироків) щодо підробки документів, використання підроблених документів, зазначених в матеріалах службового розслідування, немає, а посилання на «цілком можливо» не є достатнім та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення. Перевірка повноважень державних органів для видачі документів, що дають право на виїзд з України, та контроль за порядком їх видачі у повноваженням ОСОБА_1 не входить та під час здійснення прикордонного контролю, можливості перевірити за відомчими реєстрами державних органів дійсність документів громадян України, наданих для проходження прикордонного контролю, у ОСОБА_1 , немає.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, оскільки не підтверджений належними доказами подія адміністративного правопорушення.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 130 ч. 1 , 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя К.В. Сорокін