Справа № 503/187/24
Провадження №3/503/252/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП,

встановив:

18 грудня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007365, згідно змісту якого 18 грудня 2023 року близько 17.15 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив у відношенні свого малолітнього сина (у дійсності сина своєї співмешканки - ОСОБА_2 ) - ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, але реальних дій при цьому не вчиняв, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

18 грудня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 932064, згідно змісту якого 18 грудня 2023 року близько 17.20 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, вчинив у відношенні своєї малолітньої дочки (у дійсності дочки своєї співмешканки - ОСОБА_2 ) - ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, але реальних дій при цьому не вчиняв, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Крім того, 18 грудня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007364, згідно змісту якого 18.12.2023 року ОСОБА_1 , не виконав вимоги термінового заборонного припису відносно дочки (у дійсності дочки своєї співмешканки - ОСОБА_2 ) - ОСОБА_5 заборони в будь-який спосіб контактувати з останньою, а саме 18.12.2023 року близько 17.00 години виражався в її бік нецензурною лайкою та штовхався, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 748 із судовою повісткою про виклик, яке надсилалось на адресу проживання ОСОБА_1 , яка зазначена у змісті протоколів про адміністративні правопорушення Серії ВАД № 007365 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/187/24), Серії ВАБ № 932064 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/188/24), Серії ВАД № 007364 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/190/247), які підписані ним без яких-небудь зауважень, зокрема правильності зазначення його адреси проживання. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1732 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Справи про зазначенні адміністративні правопорушення, а саме № 503/187/24, № 503/188/24 та № 503/190/24 за ч.1 ст. 1732 КУпАП відносно однієї особи та перебувають на розгляді одного судді, то вважаю необхідним об`єднати їх в одне провадження № 503/187/24.

Крім того, враховуючи, що зазначенні дії були вчинені ОСОБА_1 18.12.2023 року під час однієї події в період часу з 17.00 години до 17.20 години, то в діянні ОСОБА_1 наявний склад лише одного правопорушення відносно кількох потерпілих - дітей своєї співмешканки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Те, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, гарантується ст. 61 Конституції України, цю ж засаду закріплює ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, ч.3 ст. 2 КК України та ст. 19 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколами про адміністративні правопорушення Серії ВАД № 007365 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/187/24); Серії ВАБ № 932064 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/188/24) та Серії ВАД № 007364 від 18.12.2023 року (а.с.2 у справі № 503/190/24), які підписані ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень викладених в них обставин; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 18.12.2024 року (а.с.8 у справі № 503/187/24, а.с.8 у справі № 503/188/24, а.с.8 у справі № 503/190/24), в яких останній повідомляв, що 18.12.2023 року його батько - ОСОБА_1 , висловлювався на його адресу та його сестер ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нецензурною лайкою, штовхався розпускав руки, після чого ОСОБА_6 викликала поліцію; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_5 від 18.12.2023 року (а.с.6 у справі № 503/187/24, а.с.6 у справі № 503/188/24, а.с.8 у справі № 503/190/24), в яких остання повідомляла, що 18.12.2023 року близько 17.00 години її батько - ОСОБА_1 , висловлювався на її адресу та її малолітньої доньки ОСОБА_8 та на адресу свого малолітнього сина ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, після чого вона викликала поліцію; письмовими поясненнями потерпілої малолітньої ОСОБА_4 від 18.12.2023 року (а.с.7 у справі № 503/187/24, а.с.7 у справі № 503/188/24, а.с.7 у справі № 503/190/24), наданими нею в присутності законного представника - матері ОСОБА_2 , в яких остання повідомила, що 18.12.2023 року близько 17.00 години її батько - ОСОБА_1 , висловлювався на її адресу та її старшої сестри ОСОБА_5 та на адресу її молодшого брата ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, після чого ОСОБА_5 викликала поліцію; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника № 421954 (а.с.14 у справі № 503/190/24); а також письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 18.12.2023 року (а.с.5 у справі № 503/187/24, а.с.5 у справі № 503/188/24, а.с.5 у справі № 503/190/24), в яких останній визнавав ту обставину, що 18.12.2023 року, під час перебування за місцем свого проживання у стані алкогольного сп`яніння, в його родині виник конфлікт, в ході якого він ображав дітей - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв.

Суд звертає увагу на те, що долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про народження вказують на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є дітьми співмешканки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки їх батьком в них зазначений не « ОСОБА_1 », а « ОСОБА_9 ».

Тому суд вважає, що зазначення стосунку потерпілих до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як його особистих «дочки» і «сина» підлягають виключенню із змісту пред`явленого адміністративного обвинувачення за їх необґрунтованістю, внаслідок відсутності в матеріалах справ про адміністративні правопорушення належних документів, які б дозволяли суду простежити наявність між учасниками справи відповідних родинних зв`язків.

Суб`єкти по відношенню до яких можливе вчинення домашнього насильства визначені спеціальним законом - Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає, що обсяг відомостей зазначених у вище вказаних письмових поясненнях учасників справи дає суду достатньо підстав для того, щоб прийти до висновку, що потерпілі - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є дітьми особи з якою ОСОБА_1 спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі між собою, тобто ОСОБА_2 , тобто передбачені пунктом 5 ч.2 ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, а відтак вони є суб`єктами застосування положень цього Закону.

Тому згадане виключення із змісту пред`явленого адміністративного обвинувачення не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX та від 08.11.2023 року № 3429-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 1732 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко