П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 182/244/24

Номер провадження 3/184/115/24

27 травня 2024 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Томаш В.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення:

? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 590153, 19.12.2023 року о 15 годині 20 хвилин на автодорозі Н-23 199 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi Q7 н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків під відео запис боді камери № 917, чим своїми діями порушив вимоги п.2.9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №590153 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 19.12.2023 року він повертався з міста Нікополь де він попав під артобстріл до міста Покров, на блок посту був зупинений працівниками поліції, яким здалось, що він випивший але алкоголь він в той день не вживав, він неодноразово повідомляв працівників поліції про це. Працівники поліції направлення на медичний огляд не надавали, Драгер він не проходив того, що працівники поліції сказали, що краще відмовитись, в лікарню не пропонували їхати. Також ОСОБА_1 повідомив, що має хронічне гіпертонічне захворювання. З автомобілю він не виходив, працівники поліції при спілкуванні з ним то вмикали камеру то вимикали. З протоколом він не згоден, просить його не наказувати, тому що його вини немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Шаврової Н.М. та дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 590153 від 19.12.2023 року, складений відносно ОСОБА_1 , матеріали відеозапису на DVD диску, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи та в його діях не вбачається подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

У відповідності до ст.130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом досліджено матеріали справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №590153 від 19.12.2023 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2023 року в якому відсутній підпис ОСОБА_1 ;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- рапорт працівника поліції;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 він був запрошений в якості свідка 19.12.2023 року о 15 год. 20 хв. поліцейськими було зупинено транспортний засіб Audi Q7 н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , від водія надходив різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в в медичному закладі відмовився. було відмовлено в підписанні адміністративного протоколу та надання пояснень також відмовився;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , 19.12.2023 року о 15 год. 20 хв. він був запрошений в якості свідка поліцейськими було зупинено транспортний засіб Audi Q7 н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , від якого надходив різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в медичному закладі відмовився. Відмовився від наданняя письмових пояснень та підпису в адміністративних протоколах. ОСОБА_1 були зачитані його права та обов`язки згідно 63 ст. Конституції України 268 с. КУпАП.

- DVD диск з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується і стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту".

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.12.2023 року ОСОБА_1 19.12.2023 року о 25 год. 20 хв. на автодорозі Н-23 199 км керував T/3 AUDI Q7 у/з AE4174 ОС з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестору Драгер та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків та під запис нагрудної відео камери, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне про порушення надані: рапорт поліцейського Бородай О., пояснення двох свідків, складені працівником поліції, акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння без дати та без підпису ОСОБА_1 , направлення водія на медичний огляд у лікарню.

Використання відеозаписів з відео реєстратора та нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) поліцейських передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

З оглянутого в судовому засіданні диску вбачається те, що під час спілкування з працівником поліції той наполягав на тому, щоб він пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Також поліцейський роз`яснив йому що він має право взагалі відмовиться від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим працівники поліції не надали йому направлення до лікарні. Пропозиція пройти огляд у лікарні з їх боку була, але направлення на такий огляд його надано не було. Замість направлення до лікарні працівник поліції роз`яснив йому його право взагалі відмовиться від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, він не пояснив які саме наслідки для нього буде мати така відмова. Після чого працівник поліції виключив камеру, а вони продовжували з ним спілкуватися ще протягом близько 10-15 хвилин, щодо його права на відмову від проходження медичного огляду. Після чого включили знов камеру. Працівники поліції своїми діями, а саме роз`ясненням того, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння таким чином підбурювали та провокували його на вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 зазначає, що він погодився би на проходження медичного огляду у лікарні, якщо б йому надали направлення до лікарні, і роз`яснили, що він не має право відмовлятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у такому разі відносно нього буде складений протокол за відмову від проходження такого огляду і він може бути позбавлений права керування транспортним засобом. Але працівники поліції під відео запис роз`яснили йому його право на відмову від проходження медичного огляду, направлення до лікарні поліцейські йому не надавали і саме тому він не наполягав на проходженні медичного огляду у лікарні. Про наявність його направлення до лікарні він вперше почув вже після находження матеріалів справи до суду.

Згідно відео запису з болі камері поліцейського 19.12.2023 року о 16 годин 22 хвилини, після того, як вже був складений протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у ОСОБА_1 виниклі сумніви стосовно законності та не упередженості їх дій по відношенню до нього, тому він заявив працівникам поліції, що «щось тут не так».

Суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до матеріалів справи має місце провокації працівниками поліції ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушення ними встановленого законом порядку проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N?1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Розділу І п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, працівники поліції, що проводили огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у разі його не згоди на проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу повинні були надалі діяти відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та Розділу І п.7 Інструкції, який покладають на поліцейських обов`язок роз`яснити водію його право на проходження такого огляду в закладах охорони здоров`я. Виписати та надати направлення на проходження такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Разом з тим з відео запису не вбачається того факту, що зазначено направлення водія до лікарні виписувалася на місці зупинки транспортного засобу, і що воно взагалі надавалося водію.

Однак до матеріалів справи поліцейськими залучено направлення на ім`я ОСОБА_1 який нібито почали складати 19.12.2023 року о 19 годин 45 хвилин, тобто одночасно разом з протоколом про адміністративне правопорушення, який також почали складати о 19.12.2023 року о 19 год. 45 хвилин. Таким чином на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення направлення до лікарні на ім`я ОСОБА_1 ще не існувало, поліцейський ще тільки почав його складати.

Матеріалами справи достовірно підтверджується той факт, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення на ім?я ОСОБА_1 направлення його до лікарні ще не було складено та не було запропоновано Кулику його отримати. Відповідно до відео запису з боді камери поліцейського, який починається 19.12.2023 року о 15 годин 29 хв. та закінчується о 16.години 22 хвилин не вбачається, щоб поліцейські взагалі його надавали ОСОБА_1 та запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я після його складання, тобто після 19 год. 45 хвилин.

Що стосується направлення на огляд на стан сп`яніння: аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно відео запису з болі камері поліцейського 19.12.2023 року о 16 годин 22 хвилини, після того, як вже був складений протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у ОСОБА_1 виниклі сумніви стосовно законності та не упередженості їх дій під по відношенню до нього, тому він їм заявив працівникам поліції, що «щось тут не так».

Факт провокації працівниками поліції ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відео записом з боді камери поліцейського, відповідно до якого о 15 годин. 41 хв. поліцейський пояснює ОСОБА_1 «Ви маєте ознаки алкогольного сп`яніння. Ви будете проходити, чи бажаєте в мед. закладі? Ви маєте право відмовитися. Ви будете їхати в мед заклад ?». ОСОБА_1 нічого не відповідає. Тоді працівник поліції сам відповідає на своє запитання «Ви відмовляєтесь», не дочекавшись відповіді ОСОБА_1 після того, як йому було роз`яснено право на відмову від проходження медичного огляду.

3 відео запису вбачається, що на пропозицію поліцейського проїхати до лікарні з метою огляду на стан сп?яніння ОСОБА_1 нічого не відповідає. Після цього працівник патрульної поліції почав вчиняти дії, направлені на його спонукання до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він роз?яснює йому його право на відмову від такого огляду, і сам замість водія відповідає на своє запитання проїхати на мед. огляд: « Ви відмовляєтесь».

У той же час, зі змісту п. 2.5 Правил дорожнього руху України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння. Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп?яніння, а й встановлено обов?язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Факт провокації ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення з боку працівників поліції підтверджується також записом відео камери о 15 годин. 34 хв. згідно якої, поліцейський ще до початку розмови з водієм ОСОБА_5 отримує вказівку від свого керівництва складати на ОСОБА_1 протокол за ст. 130 КУпАП та вилучати у нього посвідчення водія.

Поліцейський вже після отриманої вказівки свого керівника пояснює водію ОСОБА_1 , що він вбачає у нього ознаки алкогольного сп?яніння, не пояснюючи які, після чого пропонує пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснює ОСОБА_1 його право відмовитися від проходження такого огляду.

Відео запис з боді камери поліцейського (о 15 годин 34 хв.) з достовірністю підтверджує факт спрямованих, послідовних дій працівників поліції на провокацію вчинення адміністративного правопорушення з боку водія ОСОБА_6 , оскільки поліцейський, що спілкувався з ОСОБА_1 , ще до отримання від цього відмови від проходження огляду на стан сп?яніння отримав від свого керівника вказівку складати на водія протокол за ст.130 КУПАП та вилучати у нього посвідчення водія.

Дніпровський апеляційний суд у постановах неодноразово звертав увагу як на підстави для закриття провадження по справі на факти провокації з боку працівників поліції на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто на вчинення адміністративного правопорушення. На підтвердження цього надаю копії постав суду з ЄДР СР.

Вказані факти ставлять під сумнів правомірність усіх дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , а саме роз`яснення йому права на відмову від проходження огляду на стан сп?яніння, що навпаки заборонено згідно п. 2.5 Правил Дорожнього руху, перерву з відео запису, а також відсутність у відео запису самого факту вручення ОСОБА_1 направлення до лікарні та його відмови в отриманні такого направлення.

Долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом не містить інформації щодо складання працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу направлення до лікарні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Хоча таке направлення і міститься в матеріалах справи, проте даних, які б свідчили, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність цього направлення, матеріали справи не містять.

Дніпровський апеляційний суд в постанові у справі N? 215/8060/21 зазначив наступне: «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не можна визнати належним доказом, оскільки підпису або відмітки про видачу водію цього направлення в матеріалах справи немає.

Таким чином сама по собі наявність у матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров?я не підтверджують дотримання поліцейськими ст. 266 КУПАП.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без дотримання вимог ст. 266 КУпА не є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відсторонення його від керування транспортним засобом, що суперечить вимогам ст.266 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Суддя вважає, що таким чином жоден з досліджених письмових доказів не підтверджує з достовірністю факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Однак таки докази в матеріалах справи відсутні.

Також слід зазначити, що як слідує з рішення ВС/КАС у справі N? 524/5741/16-а від 20.05.2020 року, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Досліджені судом докази свідчать про те, що відсутні беззаперечні докази складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 . Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Згідно роз?яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за N?9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Суддя не бере до уваги пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони не були безпосередньо допитані судом в судовому засіданні, клопотань про їх виклик та допит суду сторони не заявляли.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

3 огляду на те, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вважаю є підстави для висновку про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування, судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилав правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, мають бути витлумачені на користь останнього. Його вина у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовував при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява №25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002р., неодноразово вказує що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суди суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 221, 276, 279, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш