ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 680/511/23

Провадження № 33/4820/28/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Селезньової М.Д., Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору у дохід держави

Роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

За постановою суду, ОСОБА_1 21 липня 2023 року о 20 год. 00 хв. в с. Куча, по вул. Зелена, буд. 4, Новоушицької ТГ, керував автомобілем «Renualt Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат - 0,76 % проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що ним строк пропущено з поважних причин, оскільки в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення проголошено лише 06.10.2023. Заперечує факт керування транспортним засобом, переконує, що за кермом автомобіля, у день складання протоколу, була його дружина. Вважає відеозапис неналежним доказом, оскільки згідно з ним неможливо відтворити безперервність події, з нього неможливо встановити, що водієм був саме він. До матеріалів справи не долучено постанови про вчинення ним правопорушення, в якій була б відображена причина зупинки його транспортного засобу. Тому уважає, що усі докази, які містяться в матеріалах справи є недопустимими, інші докази на підтвердження його вини відсутні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови від 03.10.2023 ОСОБА_1 , згідно рекомендованого повідомлення (а.с. 32), отримано лише 11.10.2023, майже по закінченню строку на апеляційне оскарження, тому цей строк йому слід поновити.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, проаналізувавши належним чином доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0,76 проміле і останній повністю погоджувався з даним результатом.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що за кермом автомобіля була дружина, а він перебував на пасажирському сидінні. Коли працівники поліції зупинили автомобіль, то не могли знайти посвідчення водія дружини. Згодом він вийшов з автомобіля, відчинив багажник. Далі пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту не пам`ятає, проте виявив намір пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що йому поліцейський відповів, що потрібно їхати у м. Кам`янець-Подільський, тому він відмовився, оскільки в автомобілі знаходилися діти. Зазначив, що алкогольних напоїв не вживав, пив квас та їв абрикоси.

Зі змісту доводів апелянта ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, та наданих в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що він вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, такі його показання спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №304725 від 21 липня 2023 року слідує, що 21 липня 2023 року о 20 год. 00 хв. в с. Куча, по вул. Зелена, буд. 4, Новоушицької ТГ, ОСОБА_1 керував автомобілем «Renualt Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат - 0,76 % проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Із змісту протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 , у своїх поясненнях зазначав, що транспортним засобом керував не він, а його дружина.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю. Результат тесту - 0,76 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить відмітка «згідний»;

- роздруківкою приладу із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810», відповідно до якої ОСОБА_1 , на момент огляду, 21 липня 2023 року о 20 год. 29 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний - 0,76 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився про, що свідчить його власноручний підпис.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 , стосовного того, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так як за кермом перебувала його дружина ОСОБА_3 , і він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом події зафіксовано момент зупинки транспортного засобу «Renualt Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого поліцейський підійшов до водія. В подальшому зафіксовано перебування ОСОБА_1 у службовому автомобілі, де він у вільній формі розповідає поліцейському звідки він їхав та без будь-яких заперечень проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат 0,76 % проміле, з яким він погоджується, на неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд в медичному закладі в смт. Нова Ушиця відмовився. Крім того, на відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що напередодні ввечері він вживав алкогольні напої вино. ОСОБА_1 не заперечував, що він є водієм автомобіля, не вказував, що за кермом автомобіля була його дружина. У судовому засіданні ОСОБА_1 не міг пояснити, з яких підстав він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, а в ході надання пояснень обмовився, що він їхав автомобілем.

З приводу тверджень апелянта щодо не безперервності наданого відеозапису, суд звертає увагу на те, що він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису, під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023.

Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша