Номер провадження: 33/813/1182/24
Номер справи місцевого суду: 523/9923/23
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Мурашка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника Мурашка Івана Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання згідно протоколу про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 07 червня 2023 року о 02.45 годині в м. Одесі по вул. Д.Ойстраха, 4, керував транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу чи у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. № 1306, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Мурашко І.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів скарги зазначив, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Так, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а на відеозаписах не було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому вони не можуть бути доказами підтвердження факту керування автомобілем. ОСОБА_1 постійно заперечував факт керування транспортним засобом, що підтверджується відповідними записами з бодікамер поліцейських, зокрема, на відео з камери № 471477, час: 02:58:36 год, 03:01:51 год., 03:02:51 год., 03:08:48 год., 03:11:16 год., 03:05:35 год., 03:08:50 год., 04:35:28 год.; на відео з камери № 471444: 03:24:43 год., 03:25:04 год., 03:26:23 год. Отже, сторона захисту вважає, що оскільки ОСОБА_1 не був водієм, а тому відсутні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, про що ОСОБА_1 повідомив поліцейським.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з грубим порушенням, що унеможливлює його використання як доказу у справі. Так, зокрема, вказує, що поліцейські не були обізнані про точний час вчинення правопорушення, отримали відповідну інформацію від сторонньої, невідомої та невстановленої особи в білій футболці (час відеозапису: 03 година 40 хвилин 22 секунди), яка впродовж всього відеозапису проявляла негативне ставлення до ОСОБА_1 шляхом висловлення нецензурної лексики та погроз, що свідчить про упереджене ставлення цієї особи до ОСОБА_1 , а відтак вся інформація, що була використана від цієї особи не є об`єктивною та не може бути використана у цій справі; відеозапис розпочато о 02 годині 51 хвилині 29 секунді, тобто за 6 хвилин від моменту ніби-то вчинення правопорушення, з якого вбачається, що працівниця поліції вітається з ОСОБА_1 , котрий в свою чергу лежить на тротуарі та невідомі особи одягають на нього наручники, що на думку захисту, свідчить про те, що поліцейські були відсутні на місці вчинення правопорушення, а всю інформацію отримали від невідомих осіб в білій футболці та чорній шкіряній куртці які в якості свідків до участі у справі не були залучені.

Вказує, що у постанові суду відсутні будь-які згадки про наявність або відсутність направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як це передбачено у випадку відмови від огляду на місці, що, на думку сторони захисту, доводить факт того, що ОСОБА_1 на відповідний огляд не направлявся, що є грубим порушенням визначеного законом порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , та його захисника, яким було подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку із участю у розгляді кримінальної справи, призначеної в іншому суді у цей же час, що унеможливило прибуття захисника у судове засідання вчасно, позбавив його права на захист та права висловити свою думку щодо події правопорушення та бути почутим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 також просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова ухвалена за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Вєлєва І.І., який просив про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, з текстом постанови, копію якої ОСОБА_1 у встановлений ч. 1 ст. 285 КУпАП строку судом не надсилалось, захисник ознайомився в реєстрі судових рішень 14 липня 2023 року, після чого в той же день подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а 18 липня 2023 року на підставі цього ж клопотання отримав копію постанови суду від 07 липня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Крім того захисник вказав, що строк на апеляційне оскарження пропущено лише на 1 день, що свідчить про добросовісне ставлення до реалізації стороною захисту права на апеляційне оскарження й вжиття усіх заходів можливих та залежних заходів, без невиправданих затримок та зайвих зволікань.

Наведені обставини вважає такими, що позбавили сторону захисту можливості звернутись до суду апеляційної інстанції в строк, встановлений законодавством.

Звертаючись повторно з апеляційною скаргою сторона захисту звертає увагу, що зазначені підстави не були вказані під час заявлення в судовому засіданні усного клопотання про поновлення строків під час розгляду першої апеляційної скарги та не були предметом розгляду судом апеляційної інстанції по суті.

Вивчивши клопотання захисника Мурашка І.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року ухвалена за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, який просив про відкладення розгляду справи.

Отже, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови є 17 липня 2023 року.

За заявою захисника від 14 липня 2023 року останнім отримано копію постанови 18 липня 2023 року.

Звертаючись вперше до суду із апеляційною скаргою 18 липня 2023 року в інтересах ОСОБА_1 , тобто поза межами встановленого ст. 294 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови судді, захисник не ставив питання про поновлення пропущеного процесуального строку, а лише усно заявив про поновлення строку в судовому засіданні, не обґрунтувавши поважність причин пропуску строку.

Апеляційний суд, керуючись положеннями ст. 294 ЦПК України, постановою від 16 листопада 2023 року у задоволенні усного клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовив та повернув скаргу заявнику.

30 листопада 2023 року адвокат Мурашко І.С. вдруге подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову суду від 07 липня 2022 року з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що участі в судовому засіданні під час проголошення постанови захисник та ОСОБА_1 не приймали, копію оскаржуваної постанови отримали лише 18 липня 2023 року та цього ж дня звернувся з апеляційною скаргою.

У повторній апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку від 30 листопада 2023 року представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Мурашко І.С., також просить поновити строк на апеляційне оскарження та наводить підстави для поновлення строку, які були вже предметом розгляду апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року клопотання адвоката Мурашка І.С. про поновлення процесуального строку на оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023року, відносно ОСОБА_1 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, разом з апеляційною скаргою повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що у повторній апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку від 30 листопада 2023 року адвокат Мурашко І.С. наводить підстави для поновлення строку, які були вже предметом розгляду апеляційного суду, постановою якого від 16 листопада 2023 року відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови районного суду та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала разом з клопотанням про поновлення строку.

05 квітня 2024 року захисник ОСОБА_2 втретє звернувся до суду із апеляційною скаргою.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказав, що оскаржувана постанова ухвалена за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Вєлєва І.І., яким було подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, з текстом постанови, копію якої ОСОБА_1 у встановлений ч. 1 ст. 285 КУпАП строку судом не надсилалось, захисник ознайомився в реєстрі судових рішень 14 липня 2023 року, після чого в той же день подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а 18 липня 2023 року на підставі цього ж клопотання отримав копію постанови суду від 07 липня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Також вказує, що зазначені підстави не були вказані під час заявлення в судовому засіданні усного клопотання про поновлення строків під час розгляду першої апеляційної скарги та не були предметом розгляду судом апеляційної інстанції по суті.

Наведені обставини матеріалами справи не спростовано.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що строк на апеляційне оскарження пропущено первісно лише на 1 день та не заявлено одночасно про поновлення пропущеного процесуального строку, що свідчить про добросовісне ставлення до реалізації стороною захисту права на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

В судовому засіданні сторона захисту адвокат Мурашко І.С. підтримав доводи скарги, просив її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026794 від 07 червня 2023 року; відеозаписами № 471477, 471444, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; протоколом адміністративного затримання ОСОБА_1 серії ОД № 002819; довідкою з ІПНП про те, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, та 12 серпня 2022 року отримав посвідчення водія.

Будь-яких пояснень чи зауважень у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначив.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026794 від 07 червня 2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, а саме - відмова ОСОБА_1 як водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгеру та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Вказаний протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , який з протоколом ознайомлений, будь-яких пояснень чи зауважень не зазначив (а.с. 2);

- відеозаписами з бодікамер поліцейських № 471477, 471444 та окремо зазначеним в протоколі доданим відеозаписом вчинення правопорушення, що міститься в матеріалах справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу чи у медичному закладі відмовився, пояснивши, що у нього немає такого транспортного засобу, до медичного закладу не поїде, оскільки не рухався. Патрульні поліції повідомили водію, що за відмову від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також повідомили наслідки такої відмови та склали протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. (диск № 1, БД № 47144: 03:26:03, 03:26:15, 03:26:17, 03:26:21, 03:26:30, диск № 2 з файлом ААД 026794) (а.с.4);

- протоколом адміністративного затримання ОСОБА_1 серії ОД № 002819, у якому також зазначені відеозаписи з бодікамер № 471477, 471444, і з якого вбачається, що затриманий ОСОБА_1 був одягнутий у голубу футболку з білими написами, червоні шорти з чорними написами, коричневі тапки; ОСОБА_1 у графі протоколу «Скарг, зауважень до дій працівників ОВС не маю/маю» зазначив: «Не надали телефон йому для дзвінка». Інших скарг щодо дій працівників поліції не зазначено (а.с. 3);

- довідкою з ІПНП про те, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, та 12 серпня 2022 року отримав посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.1).

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Судом вірно враховано у якості доказу долучені до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозаписи, з яких вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозаписи є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на яких зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозаписи як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі про адміністративне правопорушення та протоколі про адміністративне правопорушення, та які в подальшому підписані безпосередньо ОСОБА_1 .

Таким чином, надані працівниками поліції відеозаписи події апеляційний суд визнає належним та допустимим доказом по справі, та бере їх до уваги.

Вказані відеозаписи відображають із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки хоча із відеозапису і вбачається, що ОСОБА_1 постійно заперечував факт керування транспортним засобом, однак наведене спростовується відеозаписом з БК № 471477, відповідно до якого поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього виноситься постанова за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом без відповідних документів на право керування відповідним транспортним засобом, а також роз`яснено право на оскарження постанови, копію якої було вручено ОСОБА_1 (час відеозапису 04:00:20 хв.).

На відеозаписі видно, що працівники поліції роздруковують вказану постанову.

Наведені обставини ОСОБА_1 та його захисник не спростували, відповідних доказів, які свідчили про неправомірність складеної поліцейським постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП не надали.

Крім того, стороною захисту не оспорювався факт складення щодо ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник пояснив, що відповідну постанову не оскаржено і вона набрала законної сили.

Оскільки вказаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 с. 126 КУпАП саме як спеціального суб`єкта водія колісного транспортного засобу, то таке свідчить про підтвердження факту керування ним в день складення протоколу про адміністративне правопорушення 07 червня 2023 року.

Крім того, як вбачається з доданого до протоколу відеозапису з файлом ААД 026794 ОСОБА_1 керував транспортним засобом 07 червня 2023 року за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Посилання сторони захисту про те, що про час вчинення правопорушення поліцейські отримали від сторонніх осіб і не були присутні на місці вчинення правопорушення, не спростовує висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зважаючи на підтвердження поліцейськими наведених обставин належними та допустимим доказами, про що було зазначено вище, оскільки на місце вчинення правопорушення поліціянти прибули під час комендантської години за викликом інших осіб, які зупиняли ОСОБА_1 .

Щодо начебто неправомірних дій працівників поліції під час складення протоколу, то в матеріалах наявний протокол ОД № 002819 про адміністративне затримання ОСОБА_1 07 червня 2023 року о 03.50 год. та у затриманого наявні ключі від автівки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 3).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду, що на думку сторони захисту свідчить проте, що ОСОБА_1 на відповідний огляд не направлявся, які спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що свідчить про відсутність підстав для його направлення на огляд та складення відповідного направлення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 інкримінується не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме - відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан такого сп`яніння - тому відсутність вказаного направлення не спростовує наявності у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, наведені обставини свідчать, що працівники поліції під час складення протоколу серії ААД № 026794 діяли правомірно, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд розглянув справу відсутності захисника, яким було подано клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив його права на захист та права висловити свою думку щодо події правопорушення та бути почутим, є частково обґрунтованими, проте апеляційний суд зауважує на тому, що наразі апеляційним судом вжито всіх заходів задля відновлення прав ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду його справи судом, під час чого встановлено, що його не участь у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого по суті справи рішення, адже під час апеляційного розгляду йому була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Мурашку Івану Сергійовичу, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова