Дата документу Справа № 335/7431/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7431/23 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження № 33/807/79/24 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Железняка В.К., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Железняка В.К. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встановив: 05.08.2023 року о 01 год. 00 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський р-н, по вул. Гагаріна, буд. 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 5351, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Железняк В.К., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Так, суддя місцевого суду в постанові посилається на докази, які містять протиріччя та значні недоліки, отримані з порушенням норм законодавства, внаслідок чого не доводять винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення ОСОБА_1 , зокрема й щодо визнання ним провини та визнання перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці.

Проте, зазначене вище спростовується відеозаписом події, яким зафіксована згода водія на освідування на місці зупинки, яке не було проведено у зв`язку з відсутністю у поліцейських такого спеціального технічного засобу.

Крім того, внісши неправдивий запис в акт огляду щодо відмови ОСОБА_1 від його проходження, поліцейські безпідставно склали направлення до медичної установи, вказавши назву неіснуючого закладу.

Як стверджує ОСОБА_1 , що підтверджується й відеозаписом, він побоювався залишати свій транспортний засіб без нагляду, і саме тому відмовився проїхати до лікарні.

Однак така відмова не має вирішального значення в даному випадку, так як поліцейські не мали права направляти його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки.

05.08.2023 р. співробітники поліції, ігноруючи приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчиняли протиправні дії та складали незаконні документи, в тому числі й протокол про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, а тому суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 жовтня 2023 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження даної постанови суду, який було пропущено з поважних причин.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Железняка В.К., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його підзахисного, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України та позиції самого ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Железняк В.К. звертався до апеляційної інстанції зі скаргою на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2023 р. в межах встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку оскарження судового рішення, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 23.10.2023 р. повернута апелянту з причин, що не перешкоджають повторному зверненню до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з викладеним, апеляційна інстанція вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними, а клопотання про поновлення пропущеного строку - задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката, який підтримав апеляційну скаргу з причин порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вище вимоги закону виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №511985 від 05.08.2023 р. підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2023 р. (а.с.3); диском з відеозаписом події.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

Одночасно відображено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, так і у медичному закладі.

За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 не визнає провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він не порушував п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Проте, заперечення провини спростовується відеозаписом події, яким зафіксовано спілкування співробітників патрульної поліції з ОСОБА_1 , який стоїть біля автомобіля BMW 5351, д.н.з. НОМЕР_1 , на питання щодо вживання алкоголю, чітко відповідає «Так». Після озвучених поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 заперечень не висловлює, лише просить вимкнути камеру та домовитися, знову підтверджує перебування в стані сп`яніння.

На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки спочатку погоджується, проте через деякий час висловлює відмову, у зв`язку з чим поліцейський пропонує проїхати на освідування до медичного закладу. ОСОБА_1 відмовляється, мотивуючи небажанням залишати своє авто й знову підтверджує перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_1 , визнання провини та перебування в стані алкогольного сп`яніння, слід звернутися до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №4248/5 від 09.12.2020.

Згідно розділу 2 Інструкції, особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які вносяться до протоколу і засвідчуються підписом зазначеної особи. Пояснення може додаватись до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень за суттю вчиненого правопорушення уповноважена посадова особа вносить до нього відповідний запис.

З відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 від пояснень по суті порушення відмовився, зауважень до протоколу також не надав, що засвідчив власним підписом.

Відсутність підпису ОСОБА_1 у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні до медичного закладу пояснюється тим, що від підпису першого документу водій відмовився, про що свідчить напис у відповідній графі, а підпис водія у направленні не передбачений, згідно встановленого Додатком 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції бланку.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд підтверджує неточність в направленні на огляд водія до медичного закладу його назви, на чому акцентує увагу в апеляційній скарзі адвокат Железняк В.К., проте зазначене не впливає жодним чином на встановлену відмову водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленням відповідних ознак такого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання процедури та порядку огляду водія на стан сп`яніння в частині ненадання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, є безпідставними через відсутність такої вимоги особи, а проведення освідування за відсутності свідків не є порушенням встановленого порядку, з огляду на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП та долучений до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріал відеозапису.

На переконання апеляційного суду, співробітниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

При цьому самі зафіксовані обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 , наочно демонструють візуальні ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія та підтверджувалися останнім.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність відображеної на відео інформації переконує у доведеності провини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, за змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, достатньо вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Железняку В.К. строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 жовтня 2023 р.

Апеляційну скаргу адвоката Железняка В.К. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 жовтня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник