Провадження №: 3-в/336/1/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Запорізькій області О.Тесло щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2021року у справі 336/612/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ :

Шевченківський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області (надалі Шевченківський РВ) звернувся із вказаним поданням.

Подання мотивовано тим, що 24.02.2021 до Шевченківського РВ з питань пробації на виконання надійшла постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 відносно ОСОБА_1 .

Після отримання постанови суду порушник був викликаний до Шевченківського РВ з питань пробації на 04.3.2021 для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення, а також наслідків ухилення від виконання суспільно корисних робіт та вручення направлення для відбування призначеного стягнення. Однак за викликом до уповноваженого органу з питань пробації порушник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до п. 13.10 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт 19.03.2021 порушнику був надісланий повторний виклик про необхідність явки 12.03.2021, однак останній за викликом до уповноваженого органу з питань пробації знову не з`явився, про причини неявки не повідомив.

З метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника Шевченківським РВ з питань пробації направлені виклики за місцем проживання порушника, здійснювався вихід за місцем реєстрації порушника, яким встановлено, що останній там не проживає, направлялися запити до відділу поліції, державної виконавчої служби, органу реєстрації актів цивільного стану, державної міграційної служби тощо.

Надалі відділ пробації, керуючись п.13.13, п.13.14 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, та на підставі ст. 304 КПК України, неодноразово звертався до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із поданням про вирішення питання щодо виконання постанови суду від 09.02.2021 щодо ОСОБА_1 .

Постановами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021, 17.01.2022, 09.09.2022, 17.02.2023 подання залишилися без задоволення.

Посилаючись на вище викладене, а також зазначаючи, що з часу набрання судової постанови про накладення адміністративного стягнення минуло більше 2 років, начальник органу пробації просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

ОСОБА_1 та представник Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області в судове засідання не з`явилися.

Прокурор надав заяву до початку судового засідання відповідно до якої підтримує подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» установлена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу про адміністративні правопорушення не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права - принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Таким чином, суд вважає за можливе до даних правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що з часу набрання законної сили постановою суду про призначення правопорушнику адміністративного стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки.

На підставі викладеного, виходячи із фактичної неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 , за відсутності даних щодо його ухилення від відбування накладеного судом адміністративного стягнення, на підставі ст. 303, ст. 304 КУпАП, останнього слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Подання Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, призначеного постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Боєв