Справа № 139/98/24
Провадження № 3/139/64/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Наталія Василівна з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який надійшов з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

У С Т А Н О В И Л А:

08 лютого 2024 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення з іншими доказами щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до викладеного у протоколі обвинувачення, ОСОБА_1 01 лютого 2024 року о 06-ій годині керував автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Соборна, 122 в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, неприродна блідість шкіри та обличчя, тремтіння пальців рук, але від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 вмінено порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 пояснив: О 05:20 01.02.2024 він їхав своїм автомобілем на перехресті в смт Муровані Курилівці до м. Жмеринка (віз товариша до поїзда), але був зупинений патрульними поліції. Отримавши для огляду посвідчення водія, поліцейські одразу почали висловлювати думку, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього тремтять руки, та запропонували на місці здати мочу для аналізів. Він відмовився це робити, оскільки отримання таких аналізів поліцейським ніякими нормами не передбачено. Тоді поліцейські без будь-яких пояснень забрали його документи і поїхали з місця зупинки ТЗ. Назад вони повернулися о 06:00 і попросили на камеру засвідчити, що він відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він погодився на таку пропозицію, оскільки після цього його відпустили і він зміг відвезти товариша у м. Жмеринка.

Додатково ОСОБА_1 пояснив, що бліду шкіру обличчя він має від природи, тремтіння рук то наслідок його професії та роботи впродовж 17 років сапером, а зіниці ока поліцейські ніяким чином не досліджували, не звертали на це його увагу.

На ствердження такої позиції ОСОБА_1 надав суду відповідні документи.

За клопотанням ОСОБА_1 судом було допитано як свідка ОСОБА_2 , який був очевидцем всіх подій.

Так, свідок ОСОБА_2 суду показав: Він заздалегідь домовився із ОСОБА_1 , що той 01.02.2024 відвезе його своїм автомобілем до поїзда у м. Жмеринка. Відправлення поїзда було о 07:36, а тому вони виїхали з м. Новодністровськ одразу після закінчення комендантської години і вже о 05:20 були на перехресті в смт Муровані Курилівці. За перехрестям їх зупинили поліцейські, причину зупинки не пояснили, але попросили ОСОБА_1 пред`явити документи, той надав їх. Спочатку поліцейські заявили, що ОСОБА_1 має дуже блідий вигляд обличчя і що у нього тремтять руки, і що це може свідчити про стан наркотичного сп`яніння. Той заперечував факт вживання наркотиків. Поліцейські запропонували на місці здати в надану ними баночку мочу для відповідних аналізів. ОСОБА_1 заявив, що така вимога є незаконною. Після цього поліцейські з документами кудись поїхали і повернулися лише о 06:00, знову почали наполягати на здачі мочі. І він, і ОСОБА_1 просили поліцейських відпустити їх, оскільки він запізниться на поїзд, але ті не вступалися. Тоді ОСОБА_1 погодився на камеру відмовитися пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння і їх відпустили. Правда, очевидно, що поліцейські поінформували про таку подію своїх колег в м. Жмеринка, оскільки там їх знову запинили і одразу заявили ОСОБА_1 що він не мав права їхати ТЗ, оскільки є підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Після повторної запинки ТЗ ОСОБА_1 , він попросив поліцейських відвезти його до залізничного вокзалу, на що ті погодилися, а тому він не знає, чим закінчилися події.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність належних доказів складу правопорушення, яке вмінено ОСОБА_1 та яке кваліфіковане як ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту вчинення ОСОБА_1 вміненого правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 290373 від 01 лютого 2024 року, довідку начальника САП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Максима Олійника щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, клопотання ОСОБА_1 , в якому він зобов`язався впродовж 12 годин не керувати ТЗ, DVD-диск.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При відтворенні відеозапису події із доданого до матеріалів DVD-диску було встановлено, що на ньому зафіксовано: працівник поліції підходить до автомобіля ОСОБА_1 і запитує про документи, на що ОСОБА_1 відповідає, що «вони уже у вас»; поліцейський запитує, чи водій «нічого не вживав», так як, на його думку, у нього є ознаки наркотичного сп`яніння; ОСОБА_1 заперечив вживання алкоголю чи наркотичних речовин, і сказав, що вживав чай з лікарськими травами; від проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, заявивши, що поспішає на потяг; поліцейський в службовому автомобілі складає протокол і дає його на підпис ОСОБА_1 .

До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII).Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий і четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).

Статтею 16 зазначеного Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи (абзац 5 ч. 1 ст. 16). За змістом абзаців 3 та 3 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 з подальшими змінами).

Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Так, відповідно до п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

В той же час, поліцейські також зобов`язані діяти законно. Так, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право чи обов`язок здійснити зупинку транспортного засобу, частиною 3 цієї норми поліцейського зобов`язано поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Крім того, пунктом 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до нього відеозапису події слідує, що

1)причина зупинки водія ОСОБА_1 не зафіксована, його не повідомили про причину зупинки;

2)описані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не зафіксовані на відеозаписі події;

3)у протоколі не зазначено дії водія ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативної боді-камери працівника поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці.

З врахуванням наданих ОСОБА_1 доказів про його професію і роботу, суд йме віри його поясненням про факт тремтіння рук. А враховуючи пояснення самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те, що поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, здавши мочу на аналіз, приходжу до висновку, що пропозиція поліцейських ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не стосувалася їх повноважень у сфері діяльності із забезпечення безпеки дорожнього руху, а радше мала ознаки провокації до вчинення ним відмови пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених вище обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 221, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________