Справа № 946/6600/24
Провадження № 3/946/2467/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про адміністративні правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 , 16.08.2024 приблизно о 19:00 год. знаходячись на відстані близько 450 м. від прикордонного знаку №1379, ділянка відповідальності Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив непокору законній вимоги військовослужбовця ДПСУ під час виконання ним службових обов`язків, а саме втік з місця вчинення правопорушення, не зволікаючи на законну вимогу військовослужбовця ст. сержанта ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що на полі його, де він збирав свої кавуни, яке знаходиться у прикордонній зоні, прикордонники перевіряли паспорт та військовий білет, потім вони його відпустили і він уїхав. Дозволу на знаходження у прикордонній зоні у нього поки що немає, він тільки почав процедуру його отримання, не знав, що це є обов`язковим.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваного, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП встановлена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Як було вище встановлено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 знаходячись у прикордонній зоні без відповідного дозволу, вчинив непокору законній вимоги військовослужбовця ДПСУ під час виконання ним службових обов`язків, а саме втік з місця вчинення правопорушення.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне затримання від 16.08.2024, який притягуваний підписав без заперечень та зауважень; протоколом про адміністративне правопорушення від 16.08.2024 ПдРУ №263541, який притягуваний підписав без заперечень та зауважень; письмовими поясненнями притягуваного від 16.08.2024 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 від 16.08.2024, в яких зазначено, що ОСОБА_1 збирав кавуни на полі в межах прикордонного знаку 1379 та під час затримання його прикордонниками, він втік, проігнорувавши вимогу військовослужбовця; письмовою заявою ОСОБА_1 від 16.08.2024, в якій останній зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він згоден, вину свою повністю визнає та іншими доказами в їх сукупності.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від за №1147 (зміни за 3894 від 06.08.2024), у прикордонній зоні необхідно мати дозвіл на перебування у прикордонній зоні. Проте, притягуваний не мав такий дозвіл, а його поле знаходиться у прикордонній зоні.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області у 2026 році, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: А.С. Адамов