ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/1582/24 Головуючий 1 інстанції: Гуменний З.І.
Провадження №33/818/850/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю секретаря Кириченко А.В.,

- особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисника Корнієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що 13 лютого 2024 року о 10-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у погрозах фізичною розправою та вираженні нецензурною лайкою відносно доньки ОСОБА_3 , що могло спричинити загрозу психологічному здоров`ю дитини.

13 лютого 2024 року о 10-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у погрозах фізичною розправою та вираженні нецензурною лайкою відносно сина ОСОБА_4 , що могло спричинити загрозу психологічному здоров`ю дитини.

Вказані справи судом були об`єднані в одне провадження та розглядалися одночасно, відповідно до положень ст.36 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Корнієнко О.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги послалася, що 13 лютого 2024 року до місця мешкання ОСОБА_1 завітав дільничний та повідомив, що дітей потрібно забрати на оздоровлення і лікування, просив останнього підписати відповідні документи. Наголосила, що письмові пояснення ОСОБА_1 не писав, написанні пояснення підписав під тиском дільничного, який штучно створив «метушню», брак часу та необхідність швидкого підписання. Вказала, що працівник поліції зміст протоколу про адміністративне правопорушення вголос не оголошував. Зазначила, що конфліктна ситуація, описана в протоколах є надуманою дільничним та не відповідає дійсності. Вважає, що ОСОБА_1 є хорошим батьком, після смерті дружини самотужки виховує дітей.

Крім того, сторона захисту просить допитати свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 , судові повістки на його адресу не надходили, 02 квітня 2024 року на сайті «Судова влада» при пошуку номера іншої справи випадково помітила справу №636/1582/24, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови суду лише 09 квітня 2024 року.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Корнієнко О.В., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про виклик свідків, у даній конкретній справі, оскільки у суду є достатньо даних для їх аналізу.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно ст.3 дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №199076 від 13 лютого 2024 року, серії ВАД №199077 від 13 лютого 2024 року; рапорт помічника чергового Чугуївського РУП ГУНП в Харківській бласті ОСОБА_8 ; письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року; довідку Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області О.Рожнова про відсутність ознак кримінального правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що конфліктна ситуація, описана в протоколах є надуманою дільничним та не відповідає дійсності,спростовуються даними письмових пояснень ОСОБА_1 , відповідно до яких, 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 повернувшись додому з роботи випив горілки, після чого став поводити себе агресивно та неадекватно: кричати та погрожувати своїм дітям фізичною розправою, виражатися нецензурною лайкою та закрив їх на деякий час у погребі, після приїзду працівників служби у справах дітей та поліцейського добровільно надав згоду на вилучення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свою вину визнав, з протоколами погодився, готовий був понести відповідальність згідно чинного законодавства.

Таким чином, доводи сторони захисту розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Твердження захисника ОСОБА_2 про недопустимість письмових пояснень від 13 лютого 2024 року, в якості доказу, через те, що ОСОБА_1 їх не писав, не приймаються до уваги, оскільки письмові пояснення як і протокол про адміністративне правопорушення складенні уповноваженою особою та затвердженні особистим підписом ОСОБА_1 без заперечень (а.с.4).

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дій дільничного при складанні протоколів про адміністративні правопорушення є безпідставними.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо дій поліцейського. Тобто незаконність дій працівника поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Інформація надана працівниками навчальних закладів про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали необхідне для навчання та розвитку, не скаржилися на погане відношення до них батька, не спростовує висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколів, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Корнієнко О.В. задовольнити.

Поновити захиснику Корнієнко О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Корнієнко О.В. - залишити без задоволення, а постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня