Справа №155/4/24
Провадження №3/155/92/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2024 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Санакоєв Д.Т., за участю ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, ФОП « ОСОБА_2 », розлученого, який має на утриманні три неповнолітні дитини, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №965211, 30 грудня 2023 року о 16 годині 10 хвилин по вул. Набережна в с. Довгів між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла шарпанина. На законну вимогу працівника поліції старшого лейтенанта поліції Залевської І.С. припинити правопорушення, а саме шарпанину ОСОБА_1 не відреагував. Після чого ОСОБА_1 взяв в руки балончик аерозольний з препаратом 1Н та здійснив приск сльозоточивої речовини в область обличчя працівника поліції, чим вчинив правопорушення передбачене ст.185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно в час та місці вказані в протоколі між ним та ОСОБА_3 на грунті неприязних відносин виникла шарпанина, вимогу працівника поліції припинити вказані дії, ним було виконано. Враховуючи те, що ОСОБА_3 не припиняла свої незаконнії дії по відношенню до нього, а саме, ображала нецензурними словами, провокувала на подальший конфлікт, намагалась затіяти бійку, з метою ненанесення йому тілесних ушкоджень останньою, направив на ОСОБА_3 аерозольний балон з подразнюючим препаратом "Кобра" на ОСОБА_3 та розпилив його їй в обличчя. Зазначає, що прайцівник поліції в цей час знаходилась в стороні і на неї вміст аерозолю не потрапив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 в справі 1-28/2011, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Таким чином, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

На таку особливість застосування ст.185 КУпАП вказав Верховний Суд України в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-2 КпАП)» де зазначив, що вимоги працівника поліції та його розпорядження це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, що має бути законодавчо обґрунтованим та спрямованим на охорону громадського порядку та суспільної безпеки.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №965211 від 30.12.2023 року, протокол АЗ №003816 про адміністративне затримання від 30.12.2023 року, консультаційний висновок спеціаліста КП «Горохівська багатопрофільна лікарня» від 30.12.2023 року відповідно до якого ОСОБА_1 тверезий, рапорти працівників поліції від 30.12.2023 року та 31.12.2024року та оптичний диск із відео записами із нагрудної камери працівників поліції.

Однак, жоден із вищевказаних доказів не підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім доказом вчинення вказаного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 здійснив приск сльозоточивої речовини в область обличчя працівника поліції (а.с.2). У рапорті працівника поліції Залевської І.С. зазначено, що ОСОБА_1 використав газовий балончик сльозоточивої та дратівливої дії "Кобра" при працівнику поліції, яка перебувала в зоні його ураження, внаслідок чого у неї почало пекти обличчя, очі та органи дихання (а.с.6), а з рапорта працівника поліції Супруна Ю.А. вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівникам поліції у вигляді агресивної поведінки до працівників поліції та учасників події (а.с.7).

Досліджений в судовому засіданні оптичний диск із відеозаписами із нагрудної камери працівників поліції підтверджує надані ОСОБА_1 пояснення в судовому засіданні та спростовує те, що ОСОБА_1 здійснив приск сльозоточивої речовини в область обличчя працівника поліції чи вчинив злісну непокору працівникам поліції у вигляді агресивної поведінки до працівників поліції та учасників події, або використавши газовий балончик сльозоточивої та дратівливої дії "Кобра" при працівнику поліції, при чому остання перебувала в зоні його ураження, внаслідок чого у неї почало пекти обличчя, очі та органи дихання. З дослідженого відеозапису не вбачається, що працівнику поліції ОСОБА_4 було завдано шкоду здоровя, відсутні в матерілах справи і документи з закладу охорони здоров`я про отримання нею будь-яких ушкоджень обличчя, очей чи органів дихання.

Жодних інших доказів на підтвердження вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також доказів попередження про його затримання за невиконання чітко висловлених законних вимог, суду не надано.

У відповідності до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів чітко висловлених, законодавчо обґрунтованих підтверджених вимог, які на думку працівників поліції не виконав порушник, а тому вина останнього не доведена поза розумним сумнівом.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП, визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відтак, у відповідності до ст.62 Конституції України, п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 256, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв