Справа №443/1059/24
Провадження №3/443/530/24
ПОСТАНОВА

іменем України

12 липня 2024 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 51, ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

01 червня 2024 року о 21:47 год. ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», який розташований в м. Жидачів, по вул.Грушевського, 35, Стрийський район, Львівська область, здійснив дрібну крадіжку, а саме таємно викрав з полиці магазину горілку «Хортиця», ємкістю 0,7 л., 40 % вартістю 161,40 грн., собівартістю 110 грн. 64 коп..

Крім того, 02 червня 2024 року о 10:51 год. ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», який розташований в м. Жидачів, по вул.Грушевського, 35, Стрийський район, Львівська область, здійснив дрібну крадіжку, а саме таємно викрав з полиці магазину горілку «Nemiroff», ємкістю 0,5 л., 40 % вартістю 141,13 грн., собівартістю 114 грн. 36 коп..

Під час розгляду справи ОСОБА_1 визнав факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, ч.2 ст. 51 КУпАП, щиро розкаявся у вчиненому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.07.2024 року матеріали адміністративної справи №443/1059/24 (провадження №3/443/530/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.51 КУпАП та матеріали адміністративної справи №443/1194/24 (провадження №3/443/570/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.51 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоїти справі номер №443/1059/24 (провадження №3/443/530/24).

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №375598 від 28.06.2024, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» зазначено «за ч.1 ст.51 КУпАП».

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 51 КУпАП адміністративним правопорушенням є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При цьому, матеріали справи не місять жодного доказу, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, а відтак суд не може розцінювати ОСОБА_1 як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Одночасно, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які мали місце 02 червня 2024 року о 10:51 год. слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст.51 КУпАП.

Одночасно, суд зазначає, що перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП доведеною повністю.

Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД №375589 від 07.06.2024 року;

-протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД №375598 від 28.06.2024 року;

-заявами керуючої магазину «Рукавичка» ОСОБА_2 від 02.06.2024 року від 03.06.2024 року;

-довідками з магазину «Рукавичка» про собівартість товарів від 02.06.2024 року від 03.06.2024 року;

-письмовими та наданими під час розгляду поясненнями ОСОБА_1 ..

В даному випадку суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Обставиною, що відповідно до ст.34 КУпАП пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння винного.

Обставин, що відповідно до ст. 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин, враховуючи характер та обставини правопорушення, особу порушника, вважаю, що необхідне призначити ОСОБА_1 покарання за сукупністю правопорушень у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.51 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка