Справа № 156/855/24
Провадження № 3/156/603/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10 липня 2024 близько 07:30 год. у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, чим могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю потерпілої.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п.7 ч.2 ст.129 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та його розгляд у Іваничівському районному суді Волинської області.

Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП, розглядаються протягом доби.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом вжито всіх необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи та реалізації його права на участь при розгляді справи у суді, разом з цим, останній у судові засідання не з`являвся, про причини своїх неявок не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань з приводу протоколу не подав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини неявки ОСОБА_1 до суду є неповажними та враховуючи встановлені законодавством строки для розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно із п.1 та п.17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №758831 від 10.07.2024, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- рапортом за фактом повідомлення ОСОБА_3 на 102 про те, що її онук вчиняє відносно неї та невістки домашнє насильство;

- заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , у яких остання просить вжити заходів стосовно свого сина - ОСОБА_1 , який у ніч з 09.07.2024 по 10.07.2024 не ночував у дома. До дому син повернувся близько 07:00 год., 10.07.2024 та слухав музику у себе в кімнаті. Під час спілкування із сином, останній виражався нецензурною лайкою стосовно неї;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , яка пояснила, що її онук ОСОБА_1 , у ніч з 09.07.2024 по 10.07.2024 не ночував у дома, додому повернувся близько 07:00 год. 10.07.2024 та слухав музику у себе в кімнаті. Під час спілкування із своєю матір`ю ОСОБА_1 , поводив себе агресивно, виражався у її бік нецензурною лайкою. Зазначила, що такі протиправні дії ОСОБА_1 вчиняються систематично.

Порушень при складанні адміністративного протоколу судом не встановлено, адміністративний протокол відповідає встановленим законом вимогам.

За таких обставин, суд та кваліфікує дії ОСОБА_1 , як домашнє насильство психологічного характеру над потерпілою ОСОБА_2 , та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суду не надано, під час судового розгляду таких обставин не встановлено. При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне піддати правопорушника адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді штрафу в сумі 170,00 грн., стягнувши його на користь держави.

Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/с Поромів/21081100; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0003468.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н.Н. Комзюк