Справа № 466/517/24 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/811/1042/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Гончарук Л.Я., з участю ОСОБА_1 та захисника адвоката Юхименко Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валігури Віталія Валерійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (сорок тисяч вісімсот гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят коп.).

Згідно з постановою судді, 06.01.2024 о 14.45год. ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом марки Рено д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Винниця,60 у м. Львові, будучи позбавленим права керування ТЗ, порушивши вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП.

На вказану постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Валігура Віталій Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити в частині заходу стягнення за яким призначити стягнення штрафу у виді 40800 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років та розстрочити загальну суму штрафу п`ятьма платежами у рівних частинах у розмірі по 8160 грн., судові витрати у розмірі 605,60 грн стягнути за рахунок бюджетних асигнувань.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_1 . При неодноразовій спробі відправити постанову вона була повернути до суду у зв`язку з відсутністю адресата. З оскаржуваною постановою захисник ознайомився лиш 29.05.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду винесена передчасно без з`ясування всіх обставин справи та підлягає зміні в частині призначення покарання.

Звертає увагу на те, що у вказаному правопорушенні ОСОБА_1 вину визнає повністю та щиро кається про вчинене.

Зазначає, що у ОСОБА_1 загинув син та нещодавно поховав дружину, у зв`язку з тим осіб, які б могли возити на курси реабілітації, пов`язаною з інвалідністю, немає. Крім цього, хвороба пов`язана з утрудненням дихання, через що, важко пересуватись міським транспортом, а на таксі дуже дорого, оскільки відсутнє постійне місце праці, тому постійно виникає необхідність добиратись своїм авто до лікувального закладу.

Зауважує, що позбавлення його водіння строком на 5 років призведе до позбавлення будь-яких засобів для існування.

Окрім того зазначає, що ОСОБА_1 20.01.2024 успішно склав теоретичний іспит у ТСЦ МВС №4646 з метою отримання водійського посвідчення, на даний час проходить підготовку до складення практичної частини іспиту.

Вказує також про те, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, відтак звільняється від справи судового збору в розмірі 605, 60 грн.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Юхименко Г.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , який порушив вимоги п. 2.1 «А» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №634427 від 06.01.2024, диском, рапортом, довідками, реєстраційною картою, постановою серії ЕНА №1197872 від 06.01.2024.

Об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.1 «А» ПДР України.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 , який повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу та (без «або») позбавлення права керування транспортним засобом особи, яка раніше була позбавлена права керування.

Щодо доводів апеляційної скарги про розстрочку загальної суми штрафу п`ятьма платежами у рівних частинах у розмірі по 8 160 грн. апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно із ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Оскільки питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються судом першої інстанції, який виніс постанову, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати вимоги апеляційної скарги в цій частині.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, відтак звільняється від справи судового збору, апеляційний суд розцінює критично, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він є інвалідом 3 групи.

Так, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, останній не підлягає звільненню від сплати судового збору.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити захиснику адвокату Валігурі Віталію Валерійовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валігури Віталія Валерійовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук