Справа № 187/893/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2024 року селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли із відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; працює в ПРАТ «ЮЖКОКС»; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23.09.1999; адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за участі ОСОБА_1 і ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 383959 від 15.05.2024, згідно якого: 15.05.2024 о 11-50 годині гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягли у висловлюванні в його адресу грубою нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що свою провину у вчиненні вказаних правопорушень заперечує. Так, 15.05.2024 до прибуття працівників поліції від ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 він не бачив та будь-яких дій відносно них не вчиняв. Вважає, що ОСОБА_2 навмисно обмовляє його з метою перешкоджання йому в налагодженні власних сімейних стосунків.

Крім того, ОСОБА_1 подано до суд клопотання про закриття провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заявник (мати неповнолітнього потерпілого) ОСОБА_2 пояснила, що вона маючи відповідне рішення суду про її вселення протягом тривалого проміжку часу не може його реально виконати так як ОСОБА_1 перешкоджає їй та їх синові ОСОБА_4 в проживанні створюючи нестерпні умови та обставини, які є неприйнятними для їх сина в силу того, що він має особливості в його фізичному розвитку. Так, 15.05.24 близько обіду вона приїхала до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 де на неї та її сина ОСОБА_3 з погрозами накинувся ОСОБА_1 . Поряд з ним перебувала ОСОБА_5 , яка підтримала його та також забороняла їм пройти в будинок. В результаті вказаних дій їй та їх спільному з ОСОБА_1 синові ОСОБА_4 спричинено шкода психологічному здоров`ю.

Вирішуючи дану справу суд виходить з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, ....., а також іншими документами.

Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Так, судом досліджено наступну докази:

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона близько місяця співмешкає з ОСОБА_1 . Так, 15.05.2024 вони з останнім близько 12-00 год. повернулись з нічної змінив в будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 13-00 до них прийшли працівники поліції, з якими поряд перебувала ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 . ОСОБА_2 в присутності працівників поліції стверджувала, що вона та ОСОБА_1 не пускають їх на територію домоволодіння та до будинку, однак до приходу працівників поліції вона їх взагалі не бачила та з ними не спілкувалася. В присутності працівників поліції ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 пройшли до будинку, після чого залишили домоволодіння.

Крім того, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 383959 від 15.05.2024; електронний рапорт працівника поліції від 15.05.2024; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких він підтвердив факт вчинення відносно нього психологічного насильства з боку батька; фото таблицю; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА № 322094 від 15.05.2024.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд, приходить до висновку про відсутність належних допустимих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 факту правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оцінюючи покази ОСОБА_2 надані в судовому засіданні та викладені в письмовому вигляді пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 щодо вчинення відносно них протиправних дій ОСОБА_1 в сукупності з іншими доказами, суд приходить до переконання про їх неспроможність та суперечливість з поясненнями самого ОСОБА_1 та показами свідка ОСОБА_6 . Така суперечливість не усунута іншими наданими суду доказами. При цьому, наданий суду електронний рапорт працівника поліції від 15.05.2024 та заява про вчинене правопорушення є відображенням суб`єктивних показів заявника ОСОБА_2 . Жодних відомостей, які б дали суду підстави для сумніву у правдивості пояснень ОСОБА_1 і показів свідка ОСОБА_6 , суду не надано. При цьому такі покази послідовні та відповідають поясненням і показам долученим до матеріалів справи поданих до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 173-2 та 247КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 383959 від 15.05.2024 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодекс України про адміністративні правопорушення, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Говоруха