Справа № 755/7688/24
Провадження №: 3/755/3174/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , 14.04.2024 року близько 17 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, що проявилося у постійних маніпуляціях, залякуваннях та погрозах, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що почав постійно проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті колишньої дружини, разом із новою цивільною дружиною. Вказав, що донька з ним не проживає та покинула квартиру. 14.04.2024 року за адресою його проживання прийшла донька - ОСОБА_3 , в супроводі ОСОБА_4 , разом із адвокатом та двома іншими людьми. Між його дружиною та ОСОБА_4 виник конфлікт, внаслідок якого розпочалася бійка між ними. Вказав, що морального тиску та залякувань стосовно доньки не вчиняв, з протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується в повному обсязі. Зазначив, що неодноразово просив дитину повернутися додому, проте остання не погоджується, оскільки на неї здійснюється психологічний вплив від ОСОБА_4 .

Опитана в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала пояснення суду, з яких вбачається, що у 2012 році шлюб між її батьками був розірваний, а ОСОБА_2 почав проживати в іншому місті та не підтримував контакт з нею, не цікавився її потребами та не приймав участь у матеріальному забезпеченні. Проте, у зв`язку із захворювання матері на цукровий діабет та погіршенням її стану здоров`я, вона попросила батька приїхати до них в Київ та допомогти у догляді за нею. Спочатку ОСОБА_2 допомагав, проте по спливу деякого часу почав витрачати грошові кошти, які зберігалися на рахунку матері, на купівлю цигарок та алкогольних напоїв, внаслідок чого почали відбуватися регулярні конфлікти. ОСОБА_2 при цьому не доглядав за нею та матір`ю. У 2022 році її мати - ОСОБА_5 померла. Після смерті матері вона проживала у тимчасового опікуна - хрещеної ОСОБА_4 14.04.2024 року вона прийшла до себе в квартиру забрати деякі речі, але ключів від квартири в неї не було, оскільки ОСОБА_2 на постійній основі відмовляв їй надати їх. Вказала, що до квартири вона прийшла разом із адвокатом та ОСОБА_4 та намагалася потрапити в приміщення квартири, проте цивільна жінка ОСОБА_2 почала утримувати двері вказаної квартири, виражалася нецензурною лайкою в її бік, а також осіб, які здійснювали її супровід. Вказала, що в той момент дуже перехвилювалася, оскільки співмешканка, а також сам ОСОБА_2 перебували у стані алкогольного сп`яніння, в квартирі відчувався дуже сильний запах диму від цигарок, батько при цьому погрожував їй, щоб вона залишалася вдома, кричав на неї, ображав її, внаслідок чого їй стало погано та їй викликали швидку допомогу. Вказала, що внаслідок постійних подібних ситуацій, у неї погіршився психоемоційний стан, внаслідок чого вона змушена відвідувати психолога. Вказала, що батько на неї чинить постійний тиск та не займається її вихованням, тому повертатися до батька вона категорично відмовляється.

Свідок ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, пояснила суду, що вона є тимчасовим опікуном неповнолітньої ОСОБА_3 З матір`ю ОСОБА_3 вони перебували в тісних дружніх відносинах до моменту її смерті. Після смерті ОСОБА_5 , неповнолітня ОСОБА_3 проживала на постійній основі з нею. ОСОБА_2 не проживає з дитиною з моменту як їй виповнилося два роки, проте знову з`явився у житті сім`ї перед смертю матері. 14.04.2024 року вони прийшли до місця проживання ОСОБА_2 , проте двері квартири ніхто не відчинив, внаслідок чого вони змушені були викликати екіпаж патрульної поліції. Після прибуття працівників правоохоронного органу, двері квартири відчинили ОСОБА_2 та його співмешканка, які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, почали виражатися нецензурною лексикою. ОСОБА_2 погрожував неповнолітній потерпілій тим, що остання залишиться проживати разом із ним та з квартири він не виселиться, оскільки має всі законні підстави проживати в ній. Підтвердила, що внаслідок вказаних обставин психоемоційний стан ОСОБА_3 значною мірою погіршився, тому вона потребує психологічної допомоги.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, неповнолітньої потерпілої та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке виразилось у вчиненні психологічного насильства, повністю доведена доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та його долученою копією, письмовими поясненнями та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а також характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, його особу, невизнання вини та те, що останній неодноразово провокує ситуації, які шкодять психологічному здоров`ю неповнолітньої дитини, його дії становлять високий ризик для постраждалої особи, та приходить до висновку про необхідність накласти на нього стягнення, передбачене санкцією інкримінованої частини статті, у виді адміністративного арешту.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 173-2, 251, 283, 284, 294 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Реквізити для сплати судового збору назва платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави; № рахунку: UA0026005; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя: