Справа № 177/1250/24
Провадження № 3/177/924/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 384140 від 08.05.2024, 08.05.2024 року о 14:30 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , влаштувала сварку зі своєю донькою ОСОБА_2 , під час якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, тим самим вчинила психологічне насилля відносно доньки.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В ході судового засідання ОСОБА_1 вказала, що вину у вчиненні правопорушення не визнає та категорично заперечила обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Пояснила, що ОСОБА_2 є її донькою від попереднього шлюбу, якій вона допомагала впродовж життя. Зокрема, на прохання доньки, вона придбала хату за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку оформила на своє ім`я, оскільки в минулому ОСОБА_2 вже втратила будинок, який вона - ОСОБА_1 придбавала для неї. У вказаному будинку, з її дозволу, протягом тривалого часу проживала ОСОБА_2 , зі своїми співмешканцями. Однак, за наявність боргів за електропостачання за вказаною адресою, у будинку припинено електропостачання. Після цього, з осені 2023 ОСОБА_2 почала проживати з ОСОБА_1 у її будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зазначала, що донька, хоча й є повнолітньою, зрілою жінкою, але постійно вимагає від неї грошей на різні потреби, вказує про її обов`язок як матері утримувати її ОСОБА_2 . Вона ж пояснювала доньці, що не має ні обов`язку, ні можливості, її повністю утримувати. Останнім часом їх стосунки були складними. 08.05.2024 вона вказала дочці, щоб та повернулася для проживання в будинку АДРЕСА_1 , оскільки їх співжиття неможливе. ОСОБА_2 почала пред`являти претензії на будинок АДРЕСА_1 , називаючи його батьківською хатою, зазначала, що «викине» її ОСОБА_1 надвір, при цьому висловлювалася лайкою, погрожувала знайомими чоловіками з міста. Вона ж ОСОБА_1 не висловлювала на адресу доньки ні лайливих слів, ні погроз.

Потерпіла ОСОБА_2 , за участі представника адвоката Шемета І.О., суду пояснила, що дійсно має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що був придбаний ОСОБА_1 . У зв`язку з наявністю заборгованості, припинено електропостачання до вказаного будинку, у зв`язку з чим з осені 2023 року, до 08.05.2024 вона проживала в будинку ОСОБА_1 , здійснювала за нею догляд. Не заперечувала того факту, що ОСОБА_1 допомагала їй матеріально, вони разом харчувалися, вели спільний побут, але зазначала, що не впевнена, що ОСОБА_1 є її матір`ю, вона довіряє лише результатам ДНК. Зазначала, що мати не забезпечує її належним харчуванням, харчується краще ніж вона. Зазначала, що 08.05.2024 вона повернулася з ринку, промокла, а мати почала її ображати літературними словами, перед ОСОБА_1 були ножі, її руки тремтіли, ОСОБА_1 взяла каструлю, тому вона ОСОБА_2 злякала, втекла з будинку та викликала поліцію. На питання суду, що саме спровокувало сварку, в чому полягала погроза застосування насилля, потерпіла пояснити не змогла. Вказувала, що злякалася ОСОБА_1 , яку не вважає своєю матір`ю. При цьому, вона не заперечувала обставини про які повідомляла суду ОСОБА_1 щодо надання останньою їй допомоги, як матір`ю, в тому числі з придбанням будинку, що продав без її дозволу колишній чоловік, а також забезпеченням житлом у с. Широке, допомоги на ліки та інші витрати. ОСОБА_2 зазначала суду, що бажала б пройти поліграф, звернутися до ООН. Чи перебуває на обліку в закладах психіатричної допомоги, достовірно вказати не змогла. ОСОБА_2 в ході судового засідання негативно висловлювалася щодо ОСОБА_1 , зазначала про бажання їй смерті, підозрювала матір в проведенні чаклунських обрядів.

ОСОБА_2 надала суду заборонний припис, яким їй заборонено прибувати до будинку ОСОБА_1 та контактувати з нею, що свідчить про те, що працівниками поліції протоколи за ст. 173-2 КУпАП складено на кожного зі сторін конфлікту.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного характеру, у формі образ та погроз.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин викладених у протоколі, уповноваженим суб`єктом суду надано протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення сторін, в яких ОСОБА_2 просила притягти до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення щодо неї насильства психологічного характеру, яка за місцем свого проживання, висловлювалася щодо неї нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, а також надано пояснення ОСОБА_1 , яка й при складені матеріалів поліцією зазначала про те, що саме ОСОБА_2 влаштувала з нею сварку, в ході якої ображала лайкою. Сторонами визнано той факт, що відносно кожного з них складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Оцінивши всю сукупність доказів на предмет їх належності, допустимості та достовірності, зокрема оцінивши пояснення сторін, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом факту інкримінованого правопорушення.

Так, ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку, матір`ю ОСОБА_2 , категорично заперечувала свою вину у вчиненні правопорушення за обставин викладених у протоколі, заперечувала як факт висловлювання нецензурною лайкою на адресу доньки, так і висловлення їй погроз. Пояснення ОСОБА_1 були послідовними, детальними, розкривали суть складних відносин сторін та причину сварки між сторонами, вона не приховувала деталей подій, її пояснення надані суду повністю узгоджуються з поясненнями наданими працівникам поліції при складенні протоколу.

На противагу поясненням ОСОБА_1 суду надано лише пояснення ОСОБА_2 , яка наполягала на вчиненні щодо неї факту насильства з боку ОСОБА_1 . Однак, пояснення ОСОБА_2 по суті справи були хаотичними, непослідовними, подекуди дивними. Пояснення потерпілої були нелогічними та не послідовними, остання намагалася пов`язати весь негатив у своєму житті з ОСОБА_1 , при цьому вказувала, що не вважає її матір`ю, хоча визнавала, що остання її ростила, допомагала по життю, зокрема придбавала житло, забезпечувала житлом, придбавала медикаменти. Пояснення ОСОБА_2 щодо події 08.05.2024 суд розцінює критично, оскільки остання в деталях розповідала свій день, до подій сварки з матір`ю, але не змогла пояснити, що зумовило сварку, не могла пояснити, в чому полягали погрози зі сторони ОСОБА_1 , 1944 року народження, щодо неї. Те, що за столом перед ОСОБА_1 , в її ж будинку перебували гострі предмети, вона тримала в руках каструлю, не свідчить про якусь загрозу для ОСОБА_2 , підстави сприймати вказану ситуація як погрози, не має, тим більше враховуючи вік ОСОБА_1 . Доводи ОСОБА_2 про те, що вона побоюється матір, оскільки остання постійно вчиняє щодо неї насилля, не були підтверджені в судовому засіданні. Суд звертає увагу на те, що саме ОСОБА_2 , будучи повнолітньою особою, зрілого віку, маючи постійне місце для проживання, прийшла до будинку ОСОБА_1 та проживала в ньому з осені 2023, що є нелогічними у випадку вчинення щодо неї систематичного насилля з боку ОСОБА_1 08.05.2024 подія мала місце саме в будинку ОСОБА_1 , куди прийшла ОСОБА_2 , яка у випадку протиправних дій щодо неї мала фізичну можливість проживати окремо, залишити місце проживання з матір`ю, але цього не робила, вимагала власного утримання, при тому, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та має право на допомогу з боку дітей.

Надані суду протокол та довідка, за своєю суттю є процесуальними документами, в яких викладається суть пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, тому вони не можуть бути достатніми доказами вини у вчиненні правопорушення. Дані зафіксовані в них, мають узгоджувати з іншими доказами наданими суду. Будь-яких інших доказів, крім пояснень сторін суду не надано, в тому числі учасниками по справі.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Доказування, зокрема, має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).

Суд констатує, що під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не знайшов свого підтвердження, поза розумним сумнівом, факт вчинення нею домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а тому суд вважає за необхідне провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 251, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено о 14:25 год 20.06.2024.

Суддя М.В. Березюк