ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/146/24

Провадження № 33/4820/197/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н..П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 07 лютого 2024 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 , стукав у двері квартири та намагався зайти в квартиру і не бажав її залишити, чим вчинив відносно своєї колишньої дружини психологічне насильство.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП України, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, а саме: умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову вважає незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.

Заяву ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства вважає надуманою, оскільки психологічного тиску на потерпілу не чинив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного правопорушення ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 561430 від 12 лютого 2024 року, згідно яких 07 лютого 2024 року близько 15 год. 40 хв. в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 стукав у двері квартири та намагався зайти до неї і не бажав її залишити, чим вчинив відносно своєї колишньої дружини психологічне насильство. Вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП;

-протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 лютого 2024 року від ОСОБА_2 , відповідно до яких 07 лютого 2024 року близько 15 год. 40 хв. до її квартири прийшов колишній чоловік ОСОБА_1 та не бажав залишити її місце проживання, намагався вчинити конфліктну ситуацію та постійно переслідує потерпілу;

-пояснень ОСОБА_2 від 08 лютого 2024 року, з яких вбачається, що після розлучення ОСОБА_1 регулярно приходить до неї та вчиняє дії, спрямовані на те, щоб потерпіла відчинила двері та він міг зайти до квартири, знімаючи усе на телефон. Востаннє ОСОБА_1 приходив до неї 07 лютого 2024 року близько 15 год. 40 хв. Також, без її згоди у мережі «Фейсбук» викладає їх спільні світлини, фото дітей та її самої;

-пояснень ОСОБА_1 , згідно яких він майже щодня приходить до потерпілої з продуктами, щоб помиритись. Однак, вона не відчиняє йому двері, спілкуватись з ним не бажає. Під час розмов з колишньою дружиною не ображає її та не принижує;

-диску із відеозаписами та світлинами, наданими потерпілою ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 переслідує потерпілу, неодноразово приходячи до неї додому, стукаючи у двері, не даючи можливості зачинити двері до квартири та відмовляючись залишити її, провокує конфліктні ситуації, а також знімає усе, що відбувається на телефон, чим завдає потерпілій психологічного насильства.

Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 підтвердила свої письмові пояснення та повідомила, що з ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі. 14 жовтня 2022 року шлюб між ними розірвано. Внаслідок негативної поведінки ОСОБА_1 вимушено переїхала проживати в іншу квартиру. Однак, колишній чоловік постійно її переслідує, кожного дня приходить на квартиру за місцем її проживання, стукає у двері, вимикає світло, з метою спонукання відкрити двері. Під час свого приходу постійно проводить відеозйомку на мобільний телефон, яку в подальшому відображає в соціальних мережах. Під час пересування її по місту супроводжує за місцем призначення. Від цього переслідування потерпіла знаходиться в нервовому стані, якій впливає на її стан здоров`я, вона вимушена звертатися за медичною допомогою, лікуватися. 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 вкотре прийшов за місцем її проживання, змусив її відчинити двері, ногою перешкоджав їх закриттю та відмовлявся залишити її, переконуючи, що вона зробила помилку, розлучившись з ним.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 який є фізичною осудною особою, стукав у двері квартири потерпілої, намагався зайти в її житло і не бажав його залишити, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої. Своїми діями він порушив основоположні права і свободи людини, гарантовані Основним Законом України. Отже, діючи умисно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд.

Що стосується доводів апелянта про надуманість заяви ОСОБА_2 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, то такі є неспроможними, оскільки вчинення домашнього насильства відносно неї ОСОБА_1 підтверджується, доказами дослідженими судом першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вину ОСОБА_1 доведено повністю, тому він підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 1732 КУпАП у виді тридцяти годин громадських робіт, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.