ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/263/24
Номер провадження 3/292/196/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року с-ще Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуюча суддя Гуц О.В., при секретареві судового засідання Ридановій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Пулини справу, яка надійшла з Відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною

середньою освітою, не одруженого, не військовозобов"язаного,

працюючого ФК "Сіті Фінанс" , є особою з інвалідністю 2-ї групи

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 463994 від 18.02.2024, 18 лютого 2024 року о 00 год. 15 хв., по а/д М-06-198 км Житомирська область, Пулинський район поблизу с.Соколів, водій ОСОБА_1 керував т/з OPEL ASTRA, н/з НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп"яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки т/з відмовився, у найближчому закладі охорони здоров"я відмовився також, чим порушив п.2.5 ПДР.

У судовому засіданні 25.04.2024 ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що 18 лютого 2024 року після 24-ї години на території Пулинського району, поблизу с.Соколів, він керував автомобілем OPEL ASTRA, н/з НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Під час керування транспортним засобом жодних Правил дорожнього руху не порушував, з ознаками алкогольного сп"яніння не перебував. Після його зупинки поліцейські, не реагуючи на його зауваження, провели повний огляд його автомобіля. Працівники поліції не повідомили причини зупинки, не назвали ознак сп"яніння , порядок застосування "Драгера , наслідки відмови від проходження освідування на предмет вживання алкоголю та не роз"яснили його права . Він пояснив працівникам поліції що не вживає алкоголь взагалі, оскільки переніс операцію на нирках та що приймає інсулін. У присутності працівників поліції він почав вживати їжу та пити сік, так як у нього піднявся ацетон. Коли працівники поліції запропонували пройти освідування на предмет вживання алкоголю, він попросив їх почекати бо йому стало зле і він змушений був зробити ін"єкцію інсуліну та погодився їхати до медустанови, щоб пройти там освідування на предмет вживання алкоголю, шляхом забору крові, оскільки сумнівався у справності "Драгера" та наявність ацетону в організмі могла негативно вплинути на показник "Драгера" . Поліцейські, не реагуючи на його зауваження здійснювали на нього психологічний тиск ,з приводу того, що йому краще відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, в такому разі не вилучатимуть автомобіль і до медусмтанови його так і не доставили.

У судові засідання, призначені на 16.05.2024 та 28.05.2024, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Муха М.С. не з"явилися, від останнього на адресу суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв"язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дане клопотання мотивоване тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП та не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, доводи працівника поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп"яніння не відповідають дійсності, оскільки таких ознак з наданого відеозапису не вбачається, а навпаки, у водія чітка мова, його поведінка відповідає обстановці, відсутнє тремтіння пальців рук, не порушена координація рухів, водій чітко відповідає на запитання поліцейського та не плутається у своїх поясненнях і відповідях. З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про порядок проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу, не пред"явив пристрій, за допомогою якого водій повинен був пройти огляд на стан сп"яніння, не повідомив про порядок застосування спеціального технічного засобу та про проведення безперервної відеозйомки, не склав акт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, не виписав та не вручив водію направлення для проведення огляду до закладу охорони здоров"я, про існування якого ОСОБА_1 дізнався вже після надходження матеріалів до суду. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, оскільки такої підстави як рух автомобіля під час комендантської години Закону України "Про національну поліцію" не передбачає. Враховуючи викладене, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв"язку з чим провадження у справі відносно нього підлягає закриттю. Захисник Муха М.С. просить розглядати дане клопотання без його участі та участі ОСОБА_1 . Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та свідка, розглянувши клопотання сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Ці дані встановлюються поясненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при здійсненні нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. В якості доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП, складеному відносно ОСОБА_1 , суду надано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння від 18.02.2024, акт огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП від 18.02.2024 та відеозапис на компакт-диску. Допитаний у судовому засіданні 25.04.2024 свідок ОСОБА_2 пояснив, що 18 лютого 2024 року після 24 години він та його дружина знаходились у автомобілі , яким керував ОСОБА_1 .. На головній дорозі, неподалік від села Соколів ОСОБА_1 зупинили працівники поліції , хоча водій даного автомобіля жодних правил дорожнього руху не порушував . Працівники поліції після спілкування з ОСОБА_3 повідомили, що він має ознаки алкогольного сп"яніння , хоча як йому відомо , ОСОБА_4 за станом здоров"я взагалі не вживає спиртне. На той час коли ОСОБА_4 запропонували пройти освідування на місці на предмет вживання алкоголю, йому стало зле і він прийняв інсулін . Ревуцький наполягав на тому , щоб таке освідування відбулося у медустанові та працівники поліції туди його не відвезли.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. В силу ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з п. 3,4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 р., ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Натомість в порушення зазначених вище вимог Інструкції , у протоколі про адмінправопорушення вказано ознаки алкогольного сп"яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності.

Як вбачається із оглянутого судом відезапису цієї події , працівником поліції не встановлено та не зафіксовано ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , як це вимагає п.З розділу І Інструкції . Згідно даного відеозапису у ОСОБА_1 чітка мова, поведінка відповідає обстановці, відсутнє тремтіння пальців рук та не порушено координації рухів, він чітко відповідає на запитання поліцейського та не плутається у своїх поясненнях і відповідях.

В порушення п.3- 5 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735) , перед проведенням огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими не проінформовано особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу , не надано для огляду сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки , перед пропозицією пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння і не назвали їх, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції не складалося та не оголошувалося, тобто процедура направлення водія на огляд взагалі не розпочинається.

Поліцейським не зафіксовано причини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного спяніння і відсутні дані, чому водій протягом зазначеного часу не був доставлений у лікарню для відповідного огляду, оскільки ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на стан алкогольного спяніння саме в медичному закладі.

З огляду на допущені працівниками поліції порушення протокол про адмінправопорушення та надані докази не можуть бути визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» - поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: -якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

-якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

-якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

-якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

-якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо- транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

-якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

-якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

-якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

-порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

-якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

У відповідності до правових висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 та від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17, при розгляді справ на неправомірні дії поліцейських, останні не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння.

В той же час, матеріали справи взагалі не містять будь - яких доказів про те, що ОСОБА_1 був зупинений правомірно.

З матеріалів справи вбачається , що порушення, які інкриміновано ОСОБА_1 виявлено працівниками поліції уже після безпосередньої зупинки транспортного засобу.

У ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівником поліції не було обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

За таких обставин, вважаю, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень ПДР,які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із чим та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду КАС 22 липня 2019р., справа №757/2757/16-а.

Поряд з цим суд критично ставиться до рапорту працівника поліції, оскільки в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а , свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 .

Отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 .

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд розглядає справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосудця, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro гео», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1 -р/2019).

Згідно ч. З ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння та відмови його від проходження огляду на стан сп"яніння свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшов та його винність у вчиненні даного правопорушення не встановлена, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 247, ст. ст. 245, 252, 279, 280 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц