Справа № 195/1143/24
Провадження № 3/195/563/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді тракториста ТОВ «Марганецька птахофабрика»,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 208093 від 04.07.2024 року 25 червня 2024 року о 10:23 годині громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно якого 23.06.2024 року винесено терміновий заборонний припис серія АА №364996, заходи якого він не виконав, а саме: порушив заборону у будь- який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На розгляд адміністративного матеріалу громадянин ОСОБА_1 не з`явився, однак надав суду письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за його відсутності та закрити провадження по справі за відсутності складу і події адміністративного правопорушення, так, як обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення - не визнає. Крім того, вважає наявні у справі докази неналежними та недопустимими, оскільки не підтверджують той факт, що саме він 25.06.2024 року о 10:23 годині телефонував своїй дружині ОСОБА_2 та спілкувався з нею, тим самим порушуючи терміновий заборонний припис стосовно кривдника, який було складено працівниками поліції 23.06.2024 року. Стверджує, що він дійсно телефонував 25.06.2024 року о 10:35 годині своїй дружині ОСОБА_2 , з приводу їхніх спільних малолітніх дітей, однак розмова не відбулася, так, як дружина заблокувала вхідні дзвінки з його мобільного телефону. Також, в той же день о 10:18 годині його дружина ОСОБА_2 сама особисто зателефонувала на його мобільний телефон і повідомила, що вона знаходиться в лікарні і заборонила йому спілкуватися з дітьми. Також, 25.06.2024 року він не виражався відносно своєї дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою, не погрожував їй ніяким чином. Просить суд звернути увагу, що потерпіла ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 25.06.2024 року не навела конкретні події порушення з його сторони ТЗП серія АА 364996 щодо заборони спілкування з нею у будь який спосіб та побачення, а лише вказала, що він хоче забрати дітей. Рапорт інспектора СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Дар`ї Шипули від 25.06.2024 року щодо подій 25.06.2024 року о 10.23 годині не підтверджується ніякими доказами. Письмові пояснення від його імені від 04.07.2024 року ним підписані, однак заповнені не його почерком, а обставини викладені у поясненнях він не читав, так як знаходився на робочому місці і не мав можливості та часу їх читати.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати наступне: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

На підтвердження провини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 208093 від 04.07.2024 року;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.06.2024 року;

- довідку ДОП СП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Андрія Дорожкіна про те, що станом на 25.06.2024 року згідно бази ІП «НПУ» протягом року громадянин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався за ст. 173-2 КУпАП;

- копія паспорту громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- пояснення громадянина ОСОБА_1 від 04.07.2024 року;

- пояснення громадянки ОСОБА_2 від 25.06.2024 року;

- рапорт старшого інспектора -чергового ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.06.2024 року про те, що 25.06.2024 року о 10:24 годині надійшло повідомлення зі служби 102, що 25.06.2024 року о 10.23 годині за адресою: Томаківський район, смт. Томаківка, вул. Лікарняна, повідомила, що учора її чоловік їй дзвонить у лікарню та погрожує заявниці і хоче забрати їх дітей, мешкає чоловік в АДРЕСА_1 . Заявниця лежить у лікарні після його побиття. Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- рапорт інспектора СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Дар`ї Шипули від 25.06.2024 року;

- рапорт ДОП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Андрія Дорожкіна від 04.07.2024 року;

- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25.06.2024 року;

- фото телефону з вхідними та вихідними дзвінками;

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №364996 від 23.06.2024 року;

- копія паспорта ОСОБА_2 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами і які мають бути долучені до протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Так, протокол про адміністративні правопорушення серії ВАД № 208093 від 04.07.2024 року містить лише посилання на кваліфікацію неправомірної дії громадянина ОСОБА_1 ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При цьому, працівник поліції, що складав протокол про адміністративне правопорушення, не вказав конкретно у відношенні якої особи було порушено заборону у будь який спосіб контактувати та не зазначив яким саме способом було порушено вимоги встановлені ТЗН серія АА №364996.

Крім того, матеріали справи не містять докази, які підтверджують саме той факт, що громадянин ОСОБА_1 дійсно телефонував громадянці ОСОБА_2 в період заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, встановлений ТЗП серія АА 364996 від 23.06.2024 року, оскільки надані фото мобільного телефону з вхідними та вихідними дзвінками не підтверджують кому саме належить даний мобільний телефон та не підтверджено, що вхідні дзвінки здійсненні саме від ОСОБА_1 25.06.2024 року о 10:23 годині.

У своїх письмових поясненнях від 25.06.2024 року гр-ка ОСОБА_2 зазначила, що 25.06.2024 року вона знаходилася у Томаківській ЦРЛ на лікуванні та її чоловік ОСОБА_1 телефонує та виражається в її бік грубою нецензурною лайкою, хоча йому було винесено ТЗП серії АА 364996 та заборонено спілкуватися у будь-який спосіб та бачитися з нею. Але він на дані заборони не зважає.

У своєму рапорті від 25.06.2024 року інспектор СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Дар`я Шипула не перевіривши обставин події зазначила у ньому лише дані, які були заявлені потерпілою ОСОБА_1 .

Виходячи з аналізу вищезазначеного, суд вважає, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД № 208093 від 04.07.2024 року з боку працівників поліції не викладена об`єктивна сторона правопорушення, яка передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: не вказано самий який спосіб контактування з постраждалою особою був застосований з боку громадянина ОСОБА_1 та не достатньо зібрано доказів для доведеності вини останнього в порушенні вимог термінового заборонного припису.

До письмових пояснень гр-на ОСОБА_1 від 04.07.2024 року суд критично відноситься, так як останній не погодився з ними, вказавши, що він не прочитав зміст, так як був зайнятий, та які не узгоджуються з іншими доказами.

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Вищенаведене у своїй сукупності, дає підстави стверджувати про те, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Таким чином, суд констатує, що у даній справі судом не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що громадянин ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1,7, 9, 173-2, 221, 247, 268, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л. В. Колодіна