Справа № 438/2238/23
Провадження № 3/438/195/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2024 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії ААД 652691 від 19 грудня 2023 року, 19 грудня 2023 року в м. Бориславі по вул. І. Сеник,7 водій здійснював рух транспортним засобом у якого наявні сколи на лобовому склі у зоні дій склоочисників, чим порушив п.6.8.5. ДСТУ 3649:2010. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 12 грудня 2023 року постановою серії БАД 589826 гр. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 31.4, п.31.3А Правил дорожнього руху України, тому його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.121 КУпАП.

У судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив, до суду подав клопотання про закриття провадження у справі від 23 лютого 2024 року.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.121 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому вважаю можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Таким чином, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав:

Згідно п. 31.1 ПДР України слідує, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнані повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщині зоні роботи склоочисників, однак п. 31.1 та п.31.4, як і пп.31.4.7 в ПДР України не містять заборони експлуатації транспортного засобу з тріщинами в зоні роботи склоочисників.

За змістом п.31.5 ПДР України, у разі виникнення на дорозі несправносте, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2023 року серії ААД №652691 зафіксовано, що на транспортному засобі є наявні скол на лобовому склі у зоні дії склоочисників. Проте дане порушення не входить до переліку порушень, за якими забороняється експлуатація транспортних засобів.

Не вбачається з вказаного протоколу і те, якого розміру були тріщини і сколи на лобовому склі, чи обмежували вони оглядовість з місця водія і погіршували його прозорість, оскільки вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш ніж 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу.

Статтею 121 ч. 4 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, вчинене повторно протягом року, будучи притягнутим за ч. 1-3 цієї статті.

Однак, ОСОБА_1 разом із клопотанням про закриття надав суду копію рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 січня 2024 року про скасування постанови від 12 грудня 2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП спростовуються наявними доказами у справі.

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 9 КУпАП передбачає винність діяння, як обов`язкову ознаку складу правопорушення.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 4 КУпАП України.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 1 п. 3, ч. 2 ст. 284 КпАП України, за наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ч. 1 ст. 9, п. 1 ст. 247, ч. 1 п. 3, ч. 2 ст. 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Андрій СЛИШ