Справа № 473/7014/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"24" січня 2024 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Казарєз К.А., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець Миколаївська область, Вознесенський район, с.Шевченко, пенсіонер, проживає адресою: АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАВ №985679 від 09.12.2023 року поліцейським, який склав цей протокол, зазначено що: «09.12.2023 року приблизно о 07-00 год. в с.Шевченко по вул.Перемоги громадянин ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, але реальних дій не чинив в бік місцевої мешканки ОСОБА_2 ».

Потерпілою в протоколі вказанаОСОБА_2 .

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, діїОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 вказав, що ніяких хуліганських дій не чинив, а ОСОБА_2 він не знає взагалі та навіть не знає хто це така.

Судом окрім протоколу серія ВАВ №985679 від 09.12.2023 року були досліджені долучені до нього матеріали, а саме письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.12.2023 року, в яких вона вказує на те, що в їхньому селі Шевченко сталися особисті неприязні відносини з місцевим мешканцем ОСОБА_1 , який 09.12.2023 року приблизно о 07-00 год. вона пішла до своєї знайомої ОСОБА_3 , після чого попрямувала до місцевого магазину, де на АДРЕСА_1 на вулицю вийшов ОСОБА_1 та безпідставно почав погрожувати їй фізичною розправою та ображав брутальною лайкою. Також в ході сварки він чомусь заборонив їй ходити на вулиці. Зазначила, що їй здається, що ОСОБА_1 хворіє на психічні розлади та потребує допомоги лікарів. Зауважила, що в такому стані він знаходиться довго та випадок з нею є непоодиноким.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд враховує, що за змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - є місце його вчинення, до якого законодавець відніс громадські місця. Поняття «громадські місця» визначено у Законі України від 22.09.2005 року №2899-IV «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», стаття 1 якого передбачає, що громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі та характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року визначено, що при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи. Зокрема даними у протоколі серія ВАВ № 985679 від 09.12.2023 року, який в цілому відповідає вимогам ст.256 КУпАП та до якого зауважень ОСОБА_1 зроблено та внесено під час складання не було.

Окрім того, те що ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії, підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.12.2023 року, які та надала поліції під час складання протоколу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст.173 КУпАП, як дрібне хуліганство.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, його вік та стан здоровя, те, що він є пенсіонером, від його дій тяжких наслідків не настало, суд вважає за доцільне звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Так відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Як зазначено в Постанові Вищого адміністративного суду України 14 грудня 2016 року К/800/17615/16 (джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/63791133): «Статтею 22 КпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей».

У своєму рішенні №5-221 кс15 від 24 грудня 2015 року Верховний Суд України зазначив про те, що специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов:

1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК України, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК України характеризують певний склад злочину;

2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;

3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди».

Суд, врахувавши фактичні обставини справи, встановив, що дії ОСОБА_1 хоч і містять ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, проте не становлять високої суспільної небезпеки з огляду на наслідки, а тому вважає за доцільне звільнити його від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення.

Обмежень для застосування положень ст.22 КУпАП до правопорушень за ст.173 КУпАП згідно із приміткою до статті 22 КУпАП в даному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст.22, ст.173, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та звільнити від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження. Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар