Код суду 233 № 233/5171/23
П О С Т А Н О В А

05 березня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., за участю: секретаря Ульянцевої С.А., захисника Гречухи В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов із ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 23 серпня 2023 року о 08-55 год., керував автомобілем «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 , у м. Костянтинівка Донецької області по вул. Леваневського (біля будинку 40А), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, червоні очі, порушення координації рухів). Від продуття газоаналізатору Drager та проходження медичного огляду в медичному закладі категорично відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеофіксації, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Гречуха В.І. не заперечував провини його підзахисного у вчиненні інкримінованого правопорушення, та повідомив, що його підзахисний перебуває в лавах Збройних Сил України і виконує обов`язки з захисту України від збройної агресії російської федерації, за місцем проходження служби та проживання характеризується позитивно, у зв`язку з чим просив при призначенні покарання ОСОБА_1 застосувати положення ст. 69 КК України та не позбавляти останнього права керування транспортними засобами. Вважав за доцільне розглянути справу у відсутність ОСОБА_1

ОСОБА_1 у судове засідання на розгляд справи не з`явився, повідомивши телефоном, що перебуває на службі, при цьому не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та не заявляв клопотань про відкладення розгляду.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вислухавши пояснення захисника Гречухи В.І., дослідивши матеріали адміністративної справи (протокол серії ААД № 022710 від 23 серпня 2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 серпня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 ; відеозапис на оптичному цифровому носії), вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачаються склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Сумнівів в обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має, вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом».

Будь-яких підстав не довіряти наведеним вище доказам суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.

Жодних даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує наступне.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гречуха В.І. просив суд застосувати норми ст. 69 КК України та накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17000,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде достатнім та повною мірою досягне мети адміністративного стягнення у відповідності до ст. 23 КУпАП.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте чинний Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України).

Разом із тим застосування ст. 69 КК України також обумовлено певними умовами, а саме призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 наведено те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у скоєному щиро розкаявся, характеризується з позитивної сторони за місцем проходження військової служби та за місцем проживання.

На думку суду наведені обставини не є переконливими мотивами наявності підстав для застосування положень ст. 69 КК України з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті виправлення особи та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст. 69 КК, при вирішенні питання про можливість застосування більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, суд повинен установити кілька обставин (не менш як дві), що пом`якшують покарання, та мотивувати, як саме вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

При цьому застосування зазначеної норми матеріального закону не є обов`язковим для суду, а є його дискреційним повноваженням (судового розсуду). Тобто можливість вибору одного з юридично дозволених варіантів правозастосовного рішення, що є умовою ефективного правозастосування норм права суб`єктами застосування для прийняття правильного, законного та обґрунтованого рішення.

Проте, наведені обставини не є достатніми та переконливими для не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, при вирішенні питання щодо можливості застосування під час розгляду справи за нормами КУпАП положень КК України, які, на думку сторони захисту, мають кореспондуватися як найбільш близькі галузі права, суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер скоєного правопорушення, яке оцінюється як грубе, оскільки діяльність пов`язана з керуванням транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, даних щодо особи ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем ЗСУ, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде цілком відповідати обставинам справи, та, у свою чергу, сприятиме профілактиці даного виду правопорушень.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.36, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що дорівнює 17000,00 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф слід перерахувати номер рахунку (IBAN) UA0005001, отримувач Донецьке ГУК/м.Донецьк/21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., який слід перерахувати на рахунок отримувача - UA0005692, отримувач коштів Донецьке ГУК/Костянтинів. МТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37967785, банк отримувача Казначейство України(ел.адм.податків), код класифікації доходів бюджет 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя