Єдиний унікальний номер 722/8/24
Номер провадження 3/722/47/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Суського О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №311538 від 21.12.2023 року, складений інспектором СРПП ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Тягій Д.Ю. в якому зазначено, що 21.12.2023 року о 09 год. 40 хв. на А/Д Р-63, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, внаслідок чого під час руху у автомобіля відірвалось ліве переднє колесо та пошкодило транспортний засіб марки «Toyota Aventis» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по зустрічній смузі, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п 2.3 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що автомобіль перед початком руху був у технічно-справному стані. Вважає, що його вина в дорожньо-транспортній пригоді відсутня, а тому просить адміністративне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Положеннями ст.124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3. Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, суд зазначає, що адміністративне правопорушення це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. Склад адміністративного правопорушення це опис діяння (події, факту, явища) в складеному, уповноваженою на те особою, протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Крім того, при ухвалені постанови, суд бере до уваги п.26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення «Правил дорожнього руху» України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Малофєєва проти Росії» («MalafeyevaуRussia»,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та«Карелін протиРосії»(«Karelinу.Russia»заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 311538 від 21.12.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 та заперечення останнім своєї вини, посадові особи органу поліції повинні довести факт порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст.124 КУпАП, службовими особами органу поліції були надані до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 311538 від 21.12.2023 року;

- схема місця ДТП, складена 21.12.2023 року о 10 год. 17 хв. інспектором СРПП ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Тягій Д.Ю. за участю водія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на А/д Р-63 ст.Романківці с.Сербичани;

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 від 21.12.2023 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 21.12.2023 року;

- копію постанови серії БАБ №240959 від 21.12.2023 року;

- довідка про притягнення до адміністративної відповідальності від 22.12.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 протягом 2022-2023 років до адміністративної відповідальності не притягувався;

- довідка ІПНПУ «ГСЦ Посвідчення водія» щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.12.2016 року;

Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами органу поліції до суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

Схема ДТП, складена складена 21.12.2023 року о 10 год. 17 хв. інспектором СРПП ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Тягій Д.Ю. за участю водія ОСОБА_1 лише фіксує обстановку на місці після ДТП, а не доводить наявну її причину.

Водію ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог п. 2.3. Правил дорожнього руху України. Згідно з вказаною нормою для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Вбачається, що для з`ясування питання про те, чи здійснював водій ОСОБА_1 експлуатацію автомобіля марки ««Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 з технічними несправностями, чи така несправність виникла під час руху вказаного автомобіля раптово, потрібні спеціальні знання, такі питання можуть бути вирішені шляхом призначення автотехнічної експертизи.

При цьому, хоча норми ст. 273 КУпАП і дозволяють призначити експерта для участі у провадженні про адміністративне правопорушення, службовими особами органу поліції не було призначено автотехнічної експертизи під час з`ясування фактичних обставин та безпосередньої причини ДТП за участю водія ОСОБА_1 .

Учасниками судового провадження до закінчення судового розгляду також не було заявлено клопотань про призначення у справі автотехнічної експертизи.

Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, за відсутності клопотань учасників справи про призначення автотехнічної експертизи для доведення вини водія ОСОБА_1 суд позбавлений можливості призначити експертне дослідження з власної ініціативи.

Крім цього,суд зазначає, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП наступає лише в тих випадках, коли має місце пошкодження транспортних засобів, вантажів,шляхів,шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Однак, як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи, в даному випадку протокол огляду транспортного засобу не складався, інформація щодо пошкодження інших транспортних засобів чи іншого майна відсутня.

Інші додані до протоколу матеріали підтверджують не вину водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст.124 КУпАП, а лише фіксування певної події в облікових документах територіального органу поліції, наявність у водія права на керування певною категорією транспортних засобів.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю,зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядкуст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 247 ч.1 п.1, 283, 284, 124 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: О.І.Суський

Повний текст постанови складено 23.01.2024 року