Провадження №: 3/755/532/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 02 грудня 2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «BMW 116і», номерний знак НОМЕР_2 , рухався вулицею Малишка, 15/1, у місті Києві, з явними ознаки алкогольного сп`яніння /різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів/. Від медичного огляду, для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Від керування т/з відсторонений на боді-камеру №473918, 472976.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив, крім того, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно вимог ст.268 КпАП України.

Зокрема, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи щодо ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Главою 21 КпАП України передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» /рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»/.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копії - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, довідки armor, DVD-R диск, приходить до наступного.

Норма ст.7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, містить перелік ознак, у тому числі, алкогольного сп?яніння, які можуть бути виявлені поліцейськими у особи, яка керує транспортним засобом, що в подальшому сприяє ініціюванню ними проходження огляду на стан відповідного сп?яніння.

Із переглянутого у судовому засіданні DVD-R диску, з відеозаписом із нагрудних боді-камер, убачається, що відповідно до ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, поліцейський виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп?яніння /473918_472976_02/12/2023_22:09:03 /00:02:27 відеозапису/, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, запропонував особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти перевірку для встановлення стану сп`яніння /473918_472976_02/12/2023_22:09:08_22:09:32 /00:02:32_00:02:56 відеозапису/, однак ОСОБА_1 почав стверджувати, що не їхав та не керував транспортним засобом /473918_472976_02/12/2023_22:08:04 /00:01:25 відеозапису/.

Разом із цим, із указаного відеозапису встановлено, що у ході розмови інспектора поліції та водія ОСОБА_1 поліцейський повідомляє водієві, що вони рухалися у зустрічному із ним напрямку та були змушені розвернутися щоб зупинити водія який керував транспортним засобом без номерних знаків /473918_472976_02/12/2023_22:07:15 /00:00:39 відеозапису/.

Вказане знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки як вбачається із відеозапису /473918_472976_02/12/2023_22:07:15_22:08:49 /00:00:39_00:02:14 відеозапису/, І.С. Кияниця на запитання інспектора поліції «де номерні знаки?» відповів «є… дружина…. покидала».

Згідно матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 02.12.2023 року притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-? КпАП України за керування транспортним засобом «BMW 116і», номерний знак НОМЕР_2 без передніх та задніх номерних знаків /а.с.5/.

Аналіз вищевказаного та із урахуванням об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, умов та порядку проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння визначених ст.266 КпАП України, п.2.5 ПДР України, п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, дають суду підстави вважати те, що ОСОБА_1 свідомо розумів та категорично не бажав пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп?яніння, вказане базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих тільки ОСОБА_1 , уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп?яніння, вказане проявилося у пасивній формі відмови, постійне твердження, що не керував транспортним засобом.

Також суд звертає увагу на те, що у ході розмови з інспекторами поліції І.С. Кияниця виявляє очевидну неповагу до честі, гідності поліцейських, спілкується із ними вживаючи нецензурну лайку, образливі та лайливі слова.

Крім того, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався /а.с.2/.

Відповідно до ст.10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Нормою ст.245 КпАП України передбачено ряд завдань серед яких є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За таких обставин, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.33, 252 КпАП України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, також враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 30, 33, 40-?, 130 ч.1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: