ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 Справа №607/23321/23 Провадження №3/607/705/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Вароди П.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130; ст. 124; ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130; ст. 124; ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 630692 від 16.11.2023 вбачається, що 16.11.2023 о 22 год 24 хв в м. Тернополі по вул. Текстильна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; хитка хода; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810» відмовився. Огляд проводився в приміщенні КНМ «ТОМЦСНЗ», за результатами висновку № 440 від 16.11.2023 якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 502820 та серії ААД № 630043 від 16.11.2023 вбачається, що 16.11.2023 о 22 год 15 хв в м. Тернополі по вул. Леся Курбаса, 2а, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пішохідне огородження, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 2.10(а), 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Варода П.Б. пояснив, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази того, зокрема, із відеозапису не проглядається, що ОСОБА_1 16.11.2023 керував автомобілем «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив ДТП, а потім залишив місце пригоди, оскільки даним автомобілем керувала інша особа, а саме, ОСОБА_2 , відтак немає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому просив закрити провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, підтримавши доводи свого захисника та вказав, що він дійсно вживав алкоголь і попросив ОСОБА_2 відвезти його додому. Однак, ОСОБА_2 , керуючи даним транспортним засобом, наїхав на пішохідне огородження та зупинив даний автомобіль. Оскільки ОСОБА_2 запізнювався на зустріч, він залишив автомобіль та покинув місце пригоди. В цей час, ОСОБА_1 пересів на місце водія та намагався зателефонувати в службу для ремонту автомобіля, після чого приїхали працівники патрульної поліції. Вказав, що керуванням даним транспортним засобом він не здійснював. При цьому, будь-якої шкоди його транспортний засіб іншому майну не завдав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду надав показання, що ОСОБА_1 вживав алкоголь та попросив його відвезти додому, однак керуючи даним транспортним засобом, допустив дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи, що він запізнювався на зустріч, залишив даний автомобіль, оскільки ОСОБА_1 сказав йому, що дані обставини він вирішить вже самостійно та залишився в даному автомобілі, пересівши на місце водія.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та показання свідка, перевіривши, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Згідно ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена цією статтею настає за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Визначальним при встановленні в діях особи складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП, також є встановлення спеціального суб`єкта цього правопорушення, яким є особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу, натомість саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Натомість, саме по собі перебування в стані алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , а обставини викладені у протоколі не підтверджуються наявними у справі доказами. Зокрема, із вказаного відеозапису не проглядається, що ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом, а лише знаходився за його кермом, при цьому, не здійснюючи його рух, а тому, не перебував в статусі водія.

Як видно, будь-яких інших належних та допустимих доказів, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, у матеріалах справи немає.

Натомість, факт керування даним автомобілем здійснював ОСОБА_2 , який був допитаний у судовому засіданні як свідок та підтвердив факт свого керування, допустивши дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, у зв`язку з чим він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130; ст. 124; ст. 122-4 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130; ст. 124; ст. 122-4 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130; ст. 124; ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя О. М. Вийванко