Провадження №: 3/755/91/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2024 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.11.2023 року о 09:07, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 29, в магазині «Фора» таємно викрала з полиці магазину та винесла за лінію кас товар, а саме: пиво «Тетерів Хмільна вишня напівтемне», закупівельною вартістю 46 грн 00 коп.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 51 КУпАП було повернуто до Управління патрульної поліції в м. Києва для належного оформлення. 02.01.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріли відносно ОСОБА_1 після дооформлення. Відповідно до авторозподілу справу про адміністративні правопорушення передано судді Омельян І.М. 02.01.2024 року та призначено до розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 08.11.2023 року вона взяла з полиці магазину пиво, однак повернула охороні. Крім того, зазначила, що має тяжке матеріальне становище, не працевлаштована, відбуває громадські роботи.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного. Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, тобто дрібне викрадення чужого майна, доведено дослідженими матеріалами, повністю доведено у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 08.11.2023 року серії ГП № 526108, рапортом працівника поліції, заявою працівника магазину, довідкою про закупівельну вартість товару.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 51 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч. 2 ст. 51 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення.

КУпАП не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує її становище.

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого правопорушення та його наслідки, не значну вартість викраденого товару - 46 грн, його його повернення потерпілому, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: не працевлаштована, має тяжке матеріальне становище, відбуває громадські роботи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 51, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрити, оголосивши їй усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя І.М. Омельян