Дата документу Справа № 314/4711/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4711/23 Головуючий в 1 інст. Кононенко І.О.
Провадження № 33/807/90/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, від сплати судового збору звільнений на підставі п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встановив, що водій ОСОБА_1 26.09.2023 року об 11 годині 10 хвилин в місті Вільнянськ по вул. Шевченка, 77, керуючи транспортним засобом КАМАЗ. Державний номер НОМЕР_1 , здійснював рух транспортного засобу до виїзду на проїжджу частину з автостоянки, не надав перевагу транспортному засобу ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_2 , яке рухалося по проїжджій частині, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, у результаті ДТП автомобілі було механічно пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки, потерпілих немає. ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

По-перше, звертає увагу суду на неправильність написання місцевим судом по тексту постанови прізвища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, на противагу позиції місцевого суду, вважає відеозапис з місця дорожньо-транспортної пригоди неналежним та недопустимим доказом, оскільки його було знято на мобільний телефон, що є порушенням положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, апелянт зазначає про порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано відомостей про свідків ДТП.

Схему місця ДТП, складену працівниками поліції, ОСОБА_1 також вважає неналежним доказом, оскільки не згоден з відображеними у ній показниками відстані, які на його думку, є неточними через відсутність спеціальних технічних засобів для вимірювання.

Просить скасувати постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.10.2023 р., провадження по справі закрити.

Враховуючи обізнаність потерпілої ОСОБА_2 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції та наявність клопотання про розгляд справи без її участі, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України, та позиції самої потерпілої.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з відомостей, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість.

Стосовно зауваження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі з приводу допущеної місцевим судом в постанові помилки в прізвищі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційна інстанція звертає увагу на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2023 р., якою виправлено описку у постанові Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 р. в частині написання прізвища особи.

Твердження апелянта щодо незгоди з оскаржуваною постановою суду про наявність в його діях порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, апеляційний суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, вважає непереконливими, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність провини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України за наведених у протоколі обставинах, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної пригоди.

Правильність такого висновку підтверджується дослідженими у судовому засіданні відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №592112 від 26.09.2023 р., який було складено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26.09.2023 р. за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схемою місця дорожньо-транспортної пригоди; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що відносно водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо порушення останнім вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 10.1, 10.2 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у межах порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно положень п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За приписами п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, свідчать про те, що вищезазначені норми ОСОБА_1 не були дотримані.

Так, місцевим судом зроблено правильний та обґрунтований висновок з урахуванням схеми місця ДТП, відеозапису події та письмових пояснень учасників пригоди про те, що ОСОБА_1 перед початком руху мав переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та виїжджаючи з автостоянки, надати перевагу у русі транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася по проїзній частині.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо неналежності відеодоказу, який було зафіксовано на мобільний телефон співробітника поліції, слід звернутися до положень ст. 40 Закону Україну «Про національну поліцію України», за якими поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема й фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, які закріплюються на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції.

З огляду на закріплені діючим законодавством положення, доводи апелянта щодо невідповідності відеозапису, наявному в матеріалах даної справи, критеріям належності та допустимості, апеляційний суд визнає безпідставними.

Більш того, долучене до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відео, жодним чином не спростовує даних, відображених у письмових доказах, а навпаки їх підтверджує.

Так, з відеозапису вбачається рух транспортного засобу КАМАЗ, який виїжджає зі стоянки на проїжджу частину, де в цей час рухається транспортний засіб ЗАЗ 1102. Водій КАМАЗа не пропускає легковий автомобіль, внаслідок чого стається зіткнення.

Зафіксована на відеофайлі інформація узгоджується з письмовими поясненнями водія ЗАЗ 1102 ОСОБА_2 та спростовує пояснення ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, заперечував викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості, зазначив про те, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винна ОСОБА_2 , яка врізалася в його авто. Просив скасувати постанову місцевого суду, визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вирішити питання із автомобілем, який було придбано ОСОБА_2 його командуванням.

Висловлена ОСОБА_1 позиція суперечить викладеним у даному протоколі обставинам та є протилежною письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, а тому апеляційний суд сприймає її критично та вважає способом захисту від інкримінованого адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення інформації про свідків підлягають відхиленню, оскільки у відповідній графі протоколу, згідно з вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 за №1376, зазначено про те, що вони не залучалися.

Крім того, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, підтверджуються схемою місця ДТП, яка фіксує слідову інформацію, розташування транспортних засобів та їх пошкодження.

При цьому, будь-які зауваження до схеми відсутні.

Вказуючи в апеляційній скарзі про неточність зазначених поліцейським у схемі місця ДТП показників відстані та надавши інші відомості щодо відстані від осі до буфера автомобіля, які зібрані ним особисто, ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б спростували інформацію патрульного або, навпаки, підтвердили його висновки.

Викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Таким чином, місцевий суд належним чином встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, і дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Питання щодо автомобіля, який було придбано ОСОБА_2 військовим командуванням після дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні через призму складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Доводи апелянта не спростовують зазначені в постанові суду відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник