Житомирський апеляційний суд
Справа №285/465/24 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Гаджука В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гаджука Василя Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 169620 від 16 січня 2024 року на 4 км + 500 м автодороги Чижівка-Городниця Звягельського району 16 січня 2024 року о 00-30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем КІА-К5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Гаджук В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність через неповне та не об`єктивне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, 15 січня 2024 ОСОБА_1 прямував до своїх батьків у с. Дубники Новоград-Волинського району Житомирської області разом зі своїм колегою, який після проїзду м. Рівне здійснював керування автомобілем. У зв`язку із втомою зупинили авто на узбіччі для відпочинку. Після того до них під`їхали працівники патрульної поліції. Вказав на відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його зупинки працівниками поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складений інспектором СРПП Сайко В.О. безпідставно, у протиправний спосіб з порушенням процедури складення, зокрема, текст протоколу оголошений до того, як було оформлено направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, вказав, що протокол про адміністративне правопорушення не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме ознак сп`яніння ОСОБА_1 , а згідно відеофіксації озвучені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння як неадекватна поведінка та білі зрачки очей відсутні у переліку п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Гаджука В.О. та ОСОБА_1 , які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 16 січня 2024 року (а.с. 2) та відеозапис події (а.с. 8), оцінюючи які, суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, від запропонованого огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, наслідки відмови роз`яснені, що останній в судовому засіданні не заперечував.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги в частині відсутності в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу КІА К5, днз НОМЕР_1 , а також правомірності його зупинки.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та доведено належними і допустимими доказами факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля КІА К5, днз НОМЕР_1 , а також порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських.

Згідно відеозапису з бодікамер інспектора патрульної поліції, працівники поліції у салоні службового автомобіля оголосили ОСОБА_1 підозру на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку із «трохи неадекватною поведінкою та бігаючі зрачки очей», на пропозицію поліцейського з приводу проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, повідомлено про складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння із роз`ясненням його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складено направлення на огляд, протокол про адміністративне правопорушення, від підписання яких ОСОБА_1 відмовився. Далі працівник поліції повідомив, що відсторонює ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом.

Матеріали справи взагалі не містять будь-якого посилання на те, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, з якої підстави був зупинений та чи був зупинений, і як наслідок, змушений пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення. Тому апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гаджука Василя Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь