Справа № 462/8492/23
ПОСТАНОВА

23 лютого 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Бориславського Ю.Л., за участі захисника - адвоката Сєргєєвої О.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №568272 від 25.10.2023 року ОСОБА_1 24.10.2023 р. о 23:40 год. у м. Львові на вул. Широка, 97 на АЗС «ОККО» керував автомобілем марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря нарколога, висновок медичного закладу №002529 від 25.10.2023 р., чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

На обґрунтування доведеності вини правопорушника у вчиненні правопорушення до матеріалів про адміністративне правопорушення долучено протокол серії ААД № 568272, відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок №002529 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт поліцейського та письмові пояснення.

Постановою суду від 07.12.2023 року за клопотанням захисника ОСОБА_2 витребувано у КНП ЛОР «Львівський медичний центр превенції та терапії узалежнень» докази.

У судовому засіданні ОСОБА_3 .Ввину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив та пояснив, що останній 24.10.2023 року приїхав на територію АЗС «ОККО» за адресою: м. Львів, вул. Широка, 97, де мав чекати свого тестя, а тому припаркував свій автомобіль Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_1 . Упродовж часу, коли ОСОБА_1 чекав свого тестя, він вирішив випити пиво, оскільки знав, що того вечора не буде здійснювати керування автомобілем. Після цього, приблизно 23:30-00:00 год. прибули поліцейські, які вказали, що йому слід пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, така вказівка поліцейських не відповідала вимогам закону, оскільки він не здійснював керування автомобілем після того як випив пиво та не мав такого наміру, про що він повідомив поліцейських. Проте, поліцейські наполягали на необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а тому, для уникнення конфлікту, ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд. Вину не визнає у зв`язку з тим, що транспортним засобом після вживання пива не керував.

Заслухавши пояснення особи відносно якого складено протокол, доводи захисника, оглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція статті ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, як зазначено у п. 27 Постанови Пленуму ВС України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження поруч із транспортним засобом або за кермом такого транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом керування таким транспортним засобом, та підставою для перевірки такої особи на стан сп`яніння,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, свідками чого вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак, ОСОБА_1 заперечив викладене у протоколі та ствердив, що не здійснював керування автомобілем 24.10.2023 року після того як припаркував автомобіль на території АЗС «ОККО» та випив пиво.

Також, ОСОБА_1 на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення вказав, що він не погоджується із складеним протоколом та пояснив, що не керував автомобілем після того як вжив пиво, що підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на судові виклики суду двічі не з`явилися, хоча виклик таких свідків судом здійснено у встановленому законодавством порядку та строки, а тому суд позбавлений можливості перевірити пояснення свідків у судовому засіданні з метою підтвердження або спростування викладеного у протоколі про адміністративні правопорушення.

Із диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського, який оглянуто в присутності учасників в судовому засіданні, вбачається, що від початку відеозапису автомобіль особи, відносно якого складено протокол, знаходився на одному місці, не здійснював рух, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 .

Доказів того, що автомобіль перебував у русі і ним керував ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №568272 не може бути достатнім доказом наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд вважає, що в даному випадку факт перебування особи відносно якого складено протокол на території, де припаркований його автомобіль у стані алкогольного сп`яніння, не може бути доказом, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відсутня одна із обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: ознака керування транспортним засобом.

Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі N 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, а відтак останній не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи наведене, із урахуванням вимог ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 33, 130, п. 1 ч.1 ст. 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.