Справа № 644/523/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2024 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №644862 від 17 січня 2024, 17 січня 2024 о 13 годині 30 хвилин по проспекту Олександрівському біля будинку 87 в м. Харкові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

У протоколі вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За вказаних обставин відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При судовому розгляді ОСОБА_1 пояснив, що після того як у вересні 2023 постановою Жовтневого районного суду м. Харкова відносно нього закрито провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, його постійно зупиняють працівники поліції та направляють на проходження огляду на стан сп`яніння. У цей день, одразу після зупинки його авто, працівники поліції запропонували йому проїхати пройти освідування, не називаючи жодних ознак сп`яніння, окрім блідості обличчя, яку зі слів працівників поліції вони побачили через вітрове скло. Винним себе не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, вважаючи, що працівники поліції діяли щодо нього упереджено і фактично запропонували йому пройти освідування на підтвердження чи спростування раніше складеного протоколу, за яким його виправдано.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п 2.5 ПДР України та відсутній сам факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даній справі підлягає факт відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до положень п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №644862 від 17 січня 2024, 17 січня 2024 о 13 годині 30 хвилин по проспекту Олександрівському біля будинку 87 в м. Харкові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З досліджених судом відеозаписів із нагрудної камери поліцейського вбачається, що при русі патрульного автомобіля, всередині салону, поліцейські обговорюють номерний знак автомобіля, який також рухається по проїжджій частині. Перевіряючи за реєстрами власника та користувача зазначеного транспортного засобу та знайшовши інформацію про складання на ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП та подальшого виправдання його судом, в розмові між собою обурюються таким рішенням, зазначаючи «розвалив протокол», здійснюють зупинку автомобіля, при цьому між собою зауважуючи, що зазначать водію, що він їде не пристебнутим, підходять до водійських дверей, де вбачається, що ОСОБА_1 пристебнутий і обговорюючи питання попереднього складання протоколу за ст. 130 КУпАП, в своєму електронному пристрої зачитують йому видержки з попереднього протоколу щодо поблідніння обличчя та відсутності реакції зіниць, починають роз`яснювати йому причину складання попереднього протоколу, після чого пропонують розвіяти їх сумнів і прослідувати з ними для освідування на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 дає згоду на освідування, після чого в розмові, що як і попереднього разу, так і зараз, він працює і не розуміє причин зупинки, і пропозиції пройти освідування, у зв`язку з чим відмовляється їхати з поліцейськими. Поліцейський повідомляє, що причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що поблідніння його обличчя вони побачили через вітрове скло під час руху автомобіля.

Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку суду, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того суд звертає увагу, що фактичною причиною зупинки було бажання перевірити особу, яка була виправдана за результатами розгляду протоколу, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і саме цим була викликана пропозиція пройти освідування, а не виявленням ознак, зазначених в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В даному випадку посадовою особою, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду належних та допустимих доказів його винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 247, 251, 289 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через районний суд в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя: І.К. Ізмайлов