Справа № 646/6599/23
Провадження № 3/646/272/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Блага І.С.,

за участі секретаря судових засідань Федоровської Д.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Ткачова В.О.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Шмуйлової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який був складений 11.10.2023р. старшим дільничним офіцером поліції відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом В.В.Біланом.

У протоколі зазначено, що 11.10.2023р. близько 10:10 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство відносно своєї матері, ОСОБА_2 , ображала грубими нецензурними словами, штовхала та хватала за одяг, чим могло бути завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала себе винуватою та пояснила, що з 2002 року вона проживала у квартирі АДРЕСА_2 . Ця квартира належить її матері. З 13.03.2017р. до 24.04.2020р. вона проходила службу у Збройних Силах України. Після звільнення з ЗСУ вона переїхала до свого чоловіка у м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області та фактично жила на два міста. На початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України вона забрала маму та свого сина до себе до м.Верхньодніпровськ. Вони деякий час жили там разом з нею та її чоловіком, а згодом повернулися до м.Харкова. На початку жовтня 2023 року до м.Харкова переїхала і вона. 11.10.2023р. зранку вона знаходилася вдома за адресою: АДРЕСА_3 , та збиралася у справах. Її матір вийшла зі своєї кімнати та почала чіплятися до неї. Вона не вникала у суть претензій матері, оскільки була заклопотана своїми думками. Мати почала її ображати спочатку словами, у тому числі, негативно відізвалася про неї як про військовослужбовця, а потім почала бійку. При цьому мати зачепила своєю рукою її око, від чого його залило сльозами. Потім мати вчепилася у неї, а вона намагалася захищатися від матері. До них підійшов її син та відтягнув матір від неї. Образи, тички, щипки є нормою спілкування її матері у повсякденному житті.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 11.10.2023р. вона прокинулася лише о 10.00 годині, оскільки дуже погано спить через сигнали повітряної тривоги. У коридорі вона наштовхнулася на ящики з речами її доньки ОСОБА_1 та вдарилася травмованим коліном. Коли вона йшла назад до своєї кімнати, то спитала онука, коли вони приберуть ті ящики, оскільки донька обіцяла їй, що вони будуть зберігатися у іншому місці. З ванної кімнати вискочила ОСОБА_1 , накинулася на неї та намагалася її звалити з ніг. Вона не встояла та вони обидві впали на підлогу вона на спину, а донька зверху на неї. Коли вона падала, то вдарилася головою об підлогу та втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то донька била її по голові, драла волосся. ОСОБА_3 відтягнув доньку від неї, та їй вдалося відповзти до своєї кімнати. Вона викликала поліцію. З 17 по 27 жовтня 2023 року вона проходила лікування наслідків струсу головного мозку. Після цього інциденту донька не проживала у її квартирі.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він є сином ОСОБА_1 та онуком ОСОБА_2 . Восени 2023 року, більш точну дату він не пам`ятає, вони втрьох знаходилися вдома у квартирі АДРЕСА_2 . Його мати ОСОБА_1 та він вже збиралися виходити з дому у своїх справах, коли зі своєї кімнати вийшла його бабуся. Він бачив, що вона погано себе почуває. Бабуся та його мати зіштовхнулися у коридорі біля ванної кімнати. Почалася словесна перепалка. Потім він побачив, як ОСОБА_2 притиснула ОСОБА_1 до стіни та тягла її за волосся. ОСОБА_1 намагалася відтягнути ОСОБА_2 від себе, але їй не вдавалося. В результаті вони обидві впали на підлогу, а він їх розняв. При цьому ОСОБА_1 намагалася відповзти, а ОСОБА_2 , лежачи, намагалася бити її ногами. Потім ОСОБА_2 відповзла до своєї кімнати. ОСОБА_2 викликала поліцію.

Також свідок ОСОБА_4 пояснив, що між його мамою та бабусею часто виникають сварки, в яких ініціатором у більшості випадків була ОСОБА_2 . Вона виражала невдоволення, що ОСОБА_2 не працює. Його мати намагалася знайти роботу, але безрезультатно. Після звільнення з ЗСУ, де вона проходила службу та приймала участь у бойових діях, мати стала не такою терплячою, як була. У цьому випадку він пропустив початок бійки, але чув, що сварку почала ОСОБА_2 .

Згідно з копією рапорту про прийняте 11.10.2023р. повідомлення на службу «102» ОСОБА_2 о 10 годині 19 хвилин повідомила про те, що її побила донька, яка є військовослужбовцем-дезертиром, в також про якусь зброю з патронами.

У рапорті зазначено, що ОСОБА_2 повідомила поліцейським, які прибули за її викликом, що у неї стався конфлікт з донькою ОСОБА_1 , яка переїхала від чоловіка з м.Дніпро та повернулася у батьківський дім. Заявниця зробила ОСОБА_1 зауваження з приводу речей, які їй заважали у квартирі, а ОСОБА_1 накинулася на неї, повалила на підлогу та наносила тілесні ушкодження в область обличчя, рук, грудної клітини, виривала волосся, дряпала обличчя. Онук заявниці відтягнув ОСОБА_1 від неї, після чого вона викликала поліцію.

В матеріалах справи міститься копія листа Центру надання допомоги постраждалим від насильства Департаменту соціальної політики Харківської міської ради від 25.12.2023р. №243 про те, що ОСОБА_2 звернулася до Центру 14.10.2023р. з заявою на влаштування. Відповідно до заяви ОСОБА_2 психологічне та фізичне насильство стосовно неї вчиняла її донька. ОСОБА_2 було надано безпечне, тимчасове, короткострокове місце проживання та направлено до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання юридичної консультації та до лікарні №13 для отримання медичної допомоги.

Згідно з копією консультативного висновку лікаря-спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф.О.І.Мещанінова» 13.10.2023р. ОСОБА_2 звернулася до цього закладу охорони здоров`я та була оглянута травматологом (діагноз: забій м`яких тканин в ділянці попереку), хірургом (діагноз: забій м`яких тканин грудної клітини), нейрохірургом (діагноз: забої м`яких тканин потилиці справа).

Як вбачається з копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6256, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №13», ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування з 18.10.2023р. до 28.10.2023р. з приводу діагнозу (основне захворювання, супутні захворювання і ускладнення): забій м`яких тканин потилиці праворуч (довідка від 13.10.23 МКЛШНМД); дисциркулярна змішана енцефалопатія ІІ ст з лікворно-венозною дисциркуляцією, легким вестибуло-атактичним, помірним астеничним синдромами; двубічна люмбалгія на фоні лстеохондроза поперекового відділу хребта, кила диску 1.1-1.2.

Потерпіла звернулася до Центру надання допомоги постраждалим від насильства через три дні після подій 11.10.2023р. При цьому сама потерпіла підтвердила у судовому засіданні, що ОСОБА_1 після інциденту більше не проживала у її квартирі.

Крім того, ОСОБА_2 не зверталася з заявами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 попри те, що у судовому засіданні заявила, що боїться своєї доньки.

Ці обставини ставлять під сумнів правдивість показань потерпілої та її щирість щодо побоювань з приводу агресивності ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу, що повідомляючи оператору служби «102» про вчинення правопорушення її донькою, ОСОБА_2 зазначила, що її донька є дезертиром, що не відповідає дійсності, а також про наявність зброї з патронами, хоча в подальшому на це не посилалася.

Крім того, і у своїх письмових поясненнях поліцейським і у судовому засіданні ОСОБА_2 заявляла про те, що ОСОБА_1 дряпала їй обличчя. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність подряпин на обличчі потерпілої.

Також матеріали справи не містять доказів спричинення ОСОБА_2 струсу головного мозку.

Ті тілесні ушкодження у ОСОБА_2 , які зазначені у досліджених у судовому засіданні медичних документах, відповідають перебігу подій, як їх виклали ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 , та не свідчать, що їх завдала ОСОБА_1 своїми безпосередніми діями.

Так, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 пояснювали, що ОСОБА_2 впала на підлогу разом з ОСОБА_1 , коли саме ОСОБА_1 захищалася від ОСОБА_2 , а не навпаки. При цьому свідок ОСОБА_4 пояснив, що навіть після того, як він розняв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , його бабуся ОСОБА_2 намагалася бити ногами ОСОБА_1 .

Що стосується результатів МРТ, проведеного ОСОБА_2 16.11.2021р., тобто за два рок до події 11.10.2023р., то цей документ не є належним доказом, оскільки не відноситься до предмету судового розгляду. Потерпілою не надано пояснень, на підтвердження чи спростування яких фактичних обставин він наданий.

Таким чином, у судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_1 вчинила бійку з ОСОБА_2 , а не захищалася від дій ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 захищалася від агресивних дій ОСОБА_2 , яка була ініціатором сварки.

Також не встановлено, що ОСОБА_1 ображала нецензурною лайкою потерпілу.

Отже, під час розгляду справи не було встановлено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Доводи представника потерпілої про те, що конфлікт виник у зв`язку з порушенням прав потерпілої, яка як власник квартири заперечувала проти проживання там доньки, спростовуються поясненнями самої потерпілої, яка в судовому засіданні пояснила, що конфлікт виник через її невдоволення захаращенням квартири ящиками з речами доньки. Крім того, потерпіла підтвердила, що вона не зверталася з позовами про виселення ОСОБА_1 з квартири.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя І.С. Блага