Головуючий в суді І інстанції - Мєлєшак О.В.
Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - захисника Двойленка Івана Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №024447 від 27.04.2023 року ОСОБА_2 27.04.2023 року о 22 год. 20 хв. по вулиці П.Вірського, 55 в місті Києві керував автомобілем «Toyota» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 - захисник Двойленка І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Також просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 та його захисник не були присутніми на судовому засіданні, а рішення суду першої інстанції їм не направлялось, а отримали зазначену копію рішення 30 листопада 2023 року за власним зверненням з клопотанням про ознайомлення до суду.

Скаргу обґрунтовує тим, що працівники поліції порушили порядок огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу суду на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 його права та обов`язки.

Зазначає, що 27 квітня 2023 року громадянин ОСОБА_2 на прохання свого товариша підвозив його додому, так як останній вживав алкогольні напої, а тому не міг самостійно керувати транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, громадянин ОСОБА_2 на запитання патрульного чітко повідомив, що алкогольні напої не вживав ні 27 квітня 2023, ні напередодні, а тому звинувачення патрульних сприйняв, як абсолютно безпідставні і надумані та такі, що викликали у нього нерозуміння, глибоке здивування та повну розгубленість.

Відтак, не знаючись на процедурі проведення огляду на стан сп`яніння, будучи необізнаним з повноваженнями патрульних щодо перевірки водіїв на стан сп`яніння, з огляду на те, що до адміністративної відповідальності раніше не притягувався з урахуванням вечірнього часу доби та наближенням комендантської години телефоном звернувся до знайомих в пошуках адвоката.

При цьому, жодним чином не заперечував з приводу проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Проте, патрульні поліцейські чомусь довго очікували, постійно комусь телефонували і не вчиняли жодних дій, направлених на здійснення огляду.

Після затяжного очікування на місце зупинки приїхав ще один екіпаж патрульної поліції і тільки після цього знову запропонували громадянину ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою ALCOTEST DRAGER.

Однак, на той час громадянин ОСОБА_2 вже сильно розхвилювався, оскільки не розумів причин очікування та він ніяк не міг зв`язатися з адвокатом, а тому побачивши інший екіпаж патрульних, сприйняв їх з недовірою та відмовився пройти огляд на місці зупинки, оскільки вони викликали підозру в достовірності результатів.

Водночас, громадянин ОСОБА_2 жодним чином не заперечував щодо проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога та просив лише надати трохи часу для консультації з адвокатом.

Також, товариш, який перебував в автомобілі разом з громадянином ОСОБА_2 , був у стані алкогольного сп`яніння та неодноразово повідомляв співробітників патрульної поліції про цей факт, а також те, що запах алкоголю йде саме від нього.

Як вбачається з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, громадянин ОСОБА_2 чітко на запитання працівників поліції відповів, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовляється та просив надати декілька хвилин для спілкування з адвокатом. Однак, працівники поліції відмовили йому, аргументуючи це тим, що не бажають чекати, чим фактично обмежили його у праві на захист, адже не дозволили поспілкуватися з адвокатом та стали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведене, вважає що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні про поновлення строку обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку ОСОБА_1 - захисником Двойленка І.В. на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, що містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_2 , 27.04.2023 о 22 год. 20 хв. по вулиці П.Вірського, 55 в місті Києві керував автомобілем «Toyota» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6901036.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Зазначена у протоколі інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долученому до протоколу відеофайлі, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками патрульної поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення, не беруться до уваги апеляційним судом, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово ухилявся від відповіді щодо пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначене ним порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 - захисника Двойленка І.В.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 - захисника Двойленка Івана Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 - захиснику Двойленка Івана Володимировича строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - захисника Двойленка Івана Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник