Справа№938/553/24
Провадження № 3/938/348/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, учасника бойових дій,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_3 .

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , 10.05.2024 приблизно о 00год 43хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме, умисні дії, що виразилися у тому, що він ображав її нецензурними словами та наніс декілька ударів в ділянку голови, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України.

В судове засідання 06.06.2024 з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Потерпіла від вчинення адміністративного правопорушення особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не заперечив проти розгляду справи без участі потерпілої, а саме його дружини ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав у повному обсязі, з підстав, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно нього. Додатково пояснив, що проживає, за вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, адресою, разом зі своєю дружиною та двома малолітніми дітьми. 09.05.2024, він повернувся додому з роботи у стані алкогольного сп`яніння та ліг спати. Серед ночі, вже 10.05.2024, він прокинувся та ввімкнув світло у кімнаті, внаслідок чого дружина прокинулася та між ними стався конфлікт. Зокрема, дружина, зробила йому зауваження з приводу того, що він вживав алкоголь, а він у відповідь розлютився, та почав ображати її нецензурними словами та вдарив її два рази долонею руки в область голови. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що про вчинене шкодує, зобов`язався у майбутньому не вчиняти аналогічних дій.

Дослідивши у судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п. 16, 14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, які полягали у тому, що він ображав її нецензурними словами та наніс декілька ударів в ділянку голови.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах, крім визнання ним своєї вини, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.05.2024, згідно з якою ОСОБА_3 заявила про те, що 10.05.2024 ОСОБА_1 наніс їй декілька ударів кулаком в область обличчя та голови , чим завдав тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №205344 від 05.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 , 10.05.2024 приблизно о 00год 43хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме, умисні дії, що виразилися у тому, що він ображав її нецензурними словами та наніс декілька ударів в ділянку голови, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої;

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , в яких вона виклала зазначила, що 09.05.2024 чоловік ОСОБА_1 повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння і одразу ліг спати. 10.05.2024 близько 00.05год він прокинувся, ввімкнув світло та розпочав з нею конфлікт, зокрема, поводив себе агресивно, підійшов до неї та наніс їй декілька ударів кулаками в область обличчя. Після чого вона викликала поліцію.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.06.2024, в яких він підтвердив обставини вчинення правопорушення, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та його поясненнями наданими в судовому засіданні.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.04.2023 ОСОБА_1 , є учасником бойових дій. За таких обставин ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись статтями 24, 30, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС