Справа №750/3224/24
Провадження №3/750/1289/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Савицького І.О.,

представника потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 03.03.2024 о 16:00 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , учинив стосовно сестри його співмешканки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 , будучи підданим за вчинення подібного правопорушення, за що відповідальність передбачена за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 з протоколом не погодився, свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив суду, що він не висловлював погроз, можливо нецензурно вирвалось щось у відповідь на крики потерпілої, яка розпочала конфлікт. Потім вона покликала свого чоловіка і вони почали його ображати. Потерпіла викликала поліцію, але одразу склали стосовно нього протокол і терміновий заборонний припис, при цьому у нього нічого не питали. Потім він подав заяву на потерпілу 06.03.2024. Конфлікт між їхніми сім`ями відбуваються давно, сварки між сестрами постійно. Вони проживають в одній квартирі, в різних кімнатах, проте спільного побуту не ведуть, взаємних обов`язків не мають.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що вона була на кухні, зайшов ОСОБА_2 - співмешканець її сестри, у стані сп`яніння, почав чіплятися, виганяв з кухні, ображав, погрожував. Вона злякалась, покликала чоловіка. ОСОБА_2 розпилив газовий балончик у коридорі, кричав, погрожував ножем і вона викликала поліцію, на ОСОБА_2 склали протокол. Після цього у неї погіршилось самопочуття. Родина сестри постійно їй погрожує, ображає. Їхні сім`ї проживають в одній квартирі в різних кімнатах, спільного побуту не ведуть, сварки відбуваються постійно.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка старший інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції Величко Д.М. суду пояснив, що надійшов виклик, і ОСОБА_3 звернулась з заявою щодо домашнього насильства. Він прибув на виклик. Між собою вони вже не спілкувались. Спірна ситуація триває вже декілька років між сестрами. Була заява щодо ОСОБА_2 тому і склав протокол. Чоловік потерпілої ОСОБА_3 відмовився давати пояснення і ОСОБА_2 відмовився від пояснень. У його присутності ОСОБА_2 нецензурно висловився в бік ОСОБА_3 . Протокол складався на підставі заяви, сам факт він не бачив. При ньому погроз не було.

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Котенок А.П. вказав, що є факт правопорушення, а тому просив притягнути ОСОБА_2 за вчинене правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Савицький І.О. просив закрити провадження у справі, оскільки конфлікт триває довгий час між цими сім`ями, проте, даний конфлікт не є домашнім насильством в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а лише конфлікт між сторонами. ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_3 . ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з ОСОБА_2 проживають в різних кімнатах, не пов`язані спільним побутом, що підтвердили всі в судовому засіданні, а отже відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 173-2 КУпАП, шкоди спричинено не було, доказів цього немає, вина ОСОБА_2 не доведена.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши надані суду докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність , яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ч.2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАПі не може бути перекладений на суд.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до положень п.3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів щодо доказу вини правопорушника суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення ж своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства від 07.12.2017 №2229-VIII.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри, інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - особливий вид взаємодії,в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивний причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, своє потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у потерпілої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, яка за показаннями всіх триває вже довгий час, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Більш того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є родичами чи членами однієї сім`ї чи колись були ними, що вони пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а навпаки ведення спільного господарства та побуту заперечувалось такими в судовому засіданні.

За вказаних обставин, суд не знаходить достатніх підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що не вправі змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суб`єктивного складу того та вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 245, 247 п. 1, 284 п. 3, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь