Справа № 163/2516/23
Провадження № 3-в/163/9/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., розглянувши заяву адвоката Бориса Станіслава Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови суду від 23.11.2023 у справі № 163/2516/23 за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

У заяві адвокат Борис С.А. просить переглянути і скасувати за нововиявленими обставинами постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року в справі № 163/2516/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України.

Заяву обґрунтував тим, що після набрання постановою законної сили стали відомі обставини, які є істотними для справи, існували на момент ухвалення рішення та впливали на висновки суду щодо невинуватості ОСОБА_1 , але не були відомі суду та ОСОБА_1 з незалежних від неї обставин. Як на нововиявлені посилається на такі обставини: справу розглянуто за відсутності власника конфіскованого товару - компанії «ITA DISTRIBUTION FZE», чим порушено її права; об`єктивну неможливість отримання ОСОБА_1 пакувальних листів від перевізників через їх фактичну відсутність; недобросовісність перевізників, що полягає у не повідомлені ОСОБА_2 про невідповідність завантаженого в транспортний засіб товару пакувальним листам і введення у зв`язку із цим її в оману; неправдивість пояснень водіїв.

За викладених обставин та посилаючись на судову практику вважає можливим застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України, якими детально унормовано порядок перегляду рішень за нововиявленими обставинами.

Вивченням поданої заяви на предмет її відповідності вимогам Митного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено підстави для її повернення з огляду на таке.

Постановою судді Любомльського районного суду від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3567630 (три мільйони п`ятсот шістдесят сім тисяч шістсот тридцять) гривень 77 копійок з конфіскацією в дохід держави товарів, що вилучені за двома протоколами про тимчасове вилучення товарів у справі про порушення митних правил № 0293/20500/23 (всього позицій товару 178 та 160), загальною вартістю 3567630,77 копійок.

За змістом постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона як митний брокер при декларуванні товару у митних деклараціях типу ТР80АА №23UA46U4 та №23UA33U2, продавцем якого є компанія «Network 360 Limited» (Мальта), покупцем - компанія «ITA DISTRIBUTION FZE» (Арабські Емірати), одержувачем - компанія «Hayk terminal» (Вірменія), не задекларувала за встановленою формою у митних деклараціях товар «одяг та взуття жіночі, чоловічі, дитячі в асортименті, засоби та елементи макіяжу, горщик керамічний, маски, набір щіток для обличчя, наволочка, носки, панама, ремінь, сумка, масажер для обличчя, пінцет, собачка до замка, чохол до телефона і навушників (комплект)» в загальній кількості 31711 штук, загальною вартістю 88 473,69 євро, що за курсом Національного банку України станом на 01 серпня 2023 року склало 3 567 630,77 гривень, тобто не заявила за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування/назва, кількість) про товари, які підлягали обов`язковому декларуванню.

Постановою судді апеляційного суду Волинської області від 27 грудня 2023 року апеляційну скаргу захисника Бориса С.А. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 23 листопада 2023 року - без змін.

Постановою Любомльського районного суду від 11 січня 2024 року задоволено заяву адвоката Бориса С.А. в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виплати суми штрафу та витрат за зберігання товару. Постановлено розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу в сумі 3567630,77 гривень та витрат на зберігання в сумі 249227,83 гривень на 36 місяців зі сплатою щомісячних рівних платежів, починаючи з січня 2024 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У частині 5 статті 529 МК України изначено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Норми КУпАП визначають порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення (глава 24 ст.ст.287-296) та порядок перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом (глава 241 ст.ст.2971-29710).

Згідно із ч.2 ст.287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1, 2, 10 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Статтею 2971 КУпАП передбачено, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною. Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2974 КУпАП заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення подається до Верховного Суду.

Отже, інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення унормований главою 24 КУпАП і за своїм змістом є гарантією захисту прав учасників провадження.

Як встановлено у справі правом на апеляційне оскарження постанови суду від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 скористалась.

Інститут перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення є можливим і допускається лише в одному випадку, який визначений главою 241 КУпАП.

Відтак, перегляд постанов у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами нормами чинного законодавства України не передбачений.

Зазначене унеможливлює діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку здійснити перегляд судового рішення у порядку, не визначеному КУпАП.

Правові підстави для застосування аналогії закону права і перегляду постанови суду за нормами КПК України також відсутні, а наведені в заяві доводи з цього питання є безпідставними з огляду на таке.

Європейський Суд у своїй судовій практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (рішення у справі "Акдівар проти Туреччини" від 16 вересня 1996 року, § 59; рішення у справі "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року, п. 58; рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, п.67).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цій справі зміст заяви щодо обставин, які ОСОБА_1 та її захисник вважають нововиявленими, фактично зводиться до переоцінки доказів у справі та незгоди з ухваленим у справі судовими рішенням.

Таким чином, підсумовуючи вище наведене, встановлено підстави для висновку про те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення не передбачає процедури перегляду постанов місцевого суду за нововиявленими обставинами, у тому числі шляхом застосування за аналогією процесуальних норм КПК України, через що подана адвокатом Борисом С.А. в інтересах ОСОБА_1 заява підлягає поверненню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі № 1-7/2015 положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Ураховуючи таке тлумачення положень ч.2 ст.294 КУпАП, ця постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.486, 529 МК України, ст.287 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Бориса Станіслава Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Любмльського районного суду Волинської області від 23.11.2023 у справі № 163/2516/23 за нововиявленими обставинами повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь