Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/43/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 10.05.2000 року, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001438 від 24 грудня 2023 року вбачається, що 24 грудня 2023 року, о 16 год. 00 хв. , в с. Жубровичі, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford focus», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Водія відсторонено від керування т/з.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до ст.268 КУпАП участь ОСОБА_1 у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Тобто, Інструкцією №1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Згідно із приписами пункту 7 розділу ІІ Інструкції №1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Вищевказані положення КУпАП та Інструкція № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

В порушення зазначених вище норм, подані до суду адміністративні матеріали містять значні розбіжності, неточності, що ставить під сумнів достовірність даних, які внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001438 від 24.12.2023 року у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зазначений виправлений кількісний показник стану сп`яніння.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, включати в об`єктивну сторону кваліфікуючі обставини, які погіршують становище та обтяжують відповідальність особи.

Таким чином, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визначати, встановлювати фактичні обставини, норми КУпАП, порушені ОСОБА_1 та відповідно самостійно кваліфікувати дії особи за відповідними нормами КУпАП. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу щодо якої складено протокол, права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

У відповідності до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі- Порядок № 1103).

Зокрема, згідно з положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/735 - ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до положень п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/735 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п. 8 Розділу 1 Інструкції №1452/735 у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п.6 Розділу II Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п.7 Розділу І Інструкції №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень п.п. 1-4 Розділу 3 даної Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001438 від 24.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що він 24 грудня 2023 року, о 16 год. 00 хв. , в с. Жубровичі, по вул. Центральна, керував автомобілем «Ford focus», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено диск з відеозаписом події, який був долучений працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

На диску з відеозаписом події містяться чотири відеофайли. З наявного відеозапису вбачається, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції №1452/735 . Зокрема, з першого відеофайлу, який розпочинається о 17.26 год. 24.12.2023 року вбачається, що у приміщенні невідома особа на пропозицію особи жіночої статі, яка нібито є медичним працівником, дихає у трубку приладу «Алконт». При цьому особі, яка проходила огляд на його запитання, повідомляють, що треба «0,2». Надалі відеозапис переривається. Тобто з даного відеофайлу незрозуміло, хто саме проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння та чи дійсно огляд проводився лікарем, який склав відповідний висновок та є чоловіком. Кількісні показники. які зафіксовані на приладі не відповідають показнику, який зазначено у протоколі та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. На другому відеофайлі з відеозаписом, який розпочинається о 17.28 год. 24.12.2023 року медичний працівник пропонує особі, яку називає « ОСОБА_2 » підписати відповідні документи, на що присутній працівник поліції зауважує, що це не ця особа і її зазначено невірно. При цьому медичний працівник звертає увагу, що у направленні на огляд, яке надано поліцейськими зазначено « ОСОБА_2 », тому так записано у журнал. В подальшому відеозапис переривається. З третього відеофайлу, який розпочинається о 18.06 год. 24.12.2023 року, вбачається, що поліцейським ознайомлено особу, яка нібито є ОСОБА_1 із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності. Надалі відеозапис переривається. На четвертому відеофайлі зафіксовано процес ознайомлення особи з протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Слід зазначити, що з відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 ознайомлено з адміністративними матеріалами, оскільки особу на відеозаписі не видно. Отже, як вбачається з відеозапису на ньому не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зупинення його під час руху, пропозицію поліцейського ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі та те, що особа відмовилась пройти огляд на місці зупинки та погодилась проходити огляд у медичному закладі. Також, на відеозаписі не зафіксовано, що поліцейський пояснив особі підстави для проходження такого огляду, повідомив про наявні у неї ознаки алкогольного сп`яніння, а також роз`яснив їй право на відмову від проходження такого огляду. Також, з відеозапису вбачається, що факт проведення медичного огляду ОСОБА_1 черговим лікарем на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не зафіксований належним чином.

Таким чином, вказаними діями працівника поліції порушено вимоги Інструкції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є підставою для визнання процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсною.

Зазначене, позбавляє суд можливості встановити, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції під час руху, також у ОСОБА_1 були виявлені поліцейськими відповідні ознаки алкогольного сп`яніння, що надавали б поліцейським підстави пропонувати ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_1 дійсно проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та його огляд був проведений з дотримання вимог чинного законодавства, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.п. 4, 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч зазначеним нормам до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001438 від 24.12.2023 року додано цифровий носій, який містить чотири відеофайли з наявними суттєвими перервами у часі, що не дає змоги суду в повній мірі відтворити події того вечора та встановити всі обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився та враховуючи, що під час дослідження відеозапису наданого працівниками поліції було з`ясовано, що відеозапис містить суттєві перерви у часі, суд позбавлений можливості повністю відтворити події, що мали місце 24.12.2023 року та встановити всі об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також перевірити відповідність відеоінформації фактичним обставинам справи.

При цьому, матеріали справи не містять жодного письмового пояснення. Як на зібрану і наявну доказову базу, працівник поліції вніс до протоколу про адміністративне правопорушення запис про те, що відбувалась відеофіксація події.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001438 від 24.12.2023 року не може бути визнаний єдиним належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розписки про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу зазначені розписки підписані ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що з наявного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.12.2023 року вбачається, що у ньому виправлено прізвище особи, що направлялась на огляд з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 ».

Стосовно наявного в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів суд зазначає, що згідно п. 10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). При цьому огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейським не проводився, тому складений ним згідно додатку 2 до Інструкції акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП і є недійсним. Окрім цього, у даному акті зазначено результат огляду на стан сп`яніння, що суперечить наявному відеозапису події.

Щодо висновку № 161 від 24.12.2023 року суд зазначає наступне.

Як вбачається з відеозапису час огляду особи на стан сп`яніння о 17.27 год. 24.12.2023 року При цьому у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 161 , який наявний в матеріалах справи, вказано, що огляд ОСОБА_1 проводився о 16 год. 25 хв. 24 грудня 2023 року, тобто висновок складений раніше, ніж був проведений огляд особи.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також, згідно пунктів 3, 4, 6, 15, 16, 22 розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Згідно п. 14 Порядку висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Порядок оскарження висновку законодавством не врегульовано. Крім того, останній є одним із доказів у справах про адміністративне правопорушення і його належність та достовірність повинна встановлюватися при розгляді цих справ уповноваженим органом (особою) нарівні з іншими доказами. Висновок є похідним документом від акту огляду, тому його дійсність напряму залежить від належності акту огляду. Згідно додатку 3 до Інструкції рядок 18 акту огляду повинен містити наступну інформацію: «Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності ? його номер, дата останньої повірки, результат обстеження _______________________________________Обстеження через 20 хвилин. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності ? його номер, дата останньої повірки, результат обстеження _______________________________________________________». В той же час, з долученого відеозапису вбачається, що повторне обстеження особи через 20 хв. взагалі не проводилось. Наведене свідчить про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що призводить до недійсності складеного висновку. Зазначеної позиції дотримується і Житомирський апеляційний суд у своїй постанові від 10.08.2023 року по справі № 287/552/23.

Також, сам рапорт поліцейського СРПП ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 24.12.2023 року є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП № 2 Коростенського РУП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу, а працівник поліції не є у цьому випадку безсторонньою особою. При цьому у зазначеному рапорті не вказано, яка саме особа керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Тому рапорт не може бути доказом вини ОСОБА_1 .

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а дійшов аналогічного правового висновку.

Копія постанови серії БАД № 949719 від 24.12.2023 року за ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить жодних відомостей щодо предмету доказування.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявність підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та відповідно проведення зазначеного огляду у закладі охорони здоров`я з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством.

Встановлені судом обставини свідчать про недоведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

При ухваленні судового рішення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 від 10.05.2000 року повернути ОСОБА_1 .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар