Справа 688/2526/24
№ 3/688/885/24
Постанова
Іменем України

06 червня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., за участі секретаря судового засідання Кулеші Л.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка адміністративні матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , громадянки України, не працює, паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав 6831, дата видачі 16.07.2019,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
Фактичні обставини справи.
31 травня 2024 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №236598 від 24 травня 2024 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 19 травня 2024 року близько 11 год. 40 хв. в АДРЕСА_2 , вчинила психологічне домашнє насильство до ОСОБА_2 , а саме: ображала її нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 .

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено заяву ОСОБА_2 від 20 травня 2024 року, адресовану начальнику Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, в якій остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її колишню невістку ОСОБА_1 , яка 19.05.2024 року прийшла до неї додому голосно стукала в двері, вимагала покликати її сина, ображала її нецензурними словами.

Позиція сторони захисту.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Суду пояснив, що, дійсно, 19 травня 2024 року близько 10 год. 30 хв. вона прийшла до будинку її колишньої свекрухи ОСОБА_2 , в АДРЕСА_2 , та попросила покликати її колишнього чоловіка, однак ОСОБА_2 відмовилась покликати її сина. Зазначила, що при цьому не було сторонніх осіб, а чоловік ОСОБА_2 не може бути свідком, оскідлдьки він зацікавлена особа.

Мотиви та висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з огляду на таке.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, у якому крім іншого зазначають відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Отже, адміністративне правопорушення, передбачене 1 статті 173-2 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом.
За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, який набрав чинності 07 січня 2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.14 ст.1 вказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинила психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , при цьому не зазначено шкідливих наслідків, спричинених для неї в результаті психологічного насильства (як-то: дії кривдника викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи).

Натомість у протоколі зазначено, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_2 суду показала, що 19 травня 2024 року близько 10 год 30 хв до її будинку прийшла її колишня невістка ОСОБА_1 голосно стукала в двері, вимагала покликати її сина, вона їй відмовила та зачинила двері. Чула як ОСОБА_1 , перебуваючи на сходовій площадці ображала її нецензурними словами. Зазаначила, що між ними скалалися неприязні стосунки, які тривають впродовж 4 років. Почалося з того, що колишня невістка перешкоджає їй зустрічатися з онуком, тому вона зверталась до суду з позовом про усунення перешкод, суд постановив рішення, яким визначив їй часи зустрічей, однак ОСОБА_1 продовжує їй в цьому перешкоджати.

Суд зауважує, що особливістю домашнього насильства є повна влада та контроль кривдника над жертвою насильства.
Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
Насильство у родині будь-якого характеру відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством
З пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, слідує, що між нею та потерпілою вже тривалий час існують неприязні стосунки та суперечки. ОСОБА_1 заперечила факт вчинення домашнього насильства, а потерпіла ОСОБА_2 в своїх поясненнях підтвердила, що такі конфлікти є постійними. Отже, між сторонами існують конфлікти, викликані неприязними відносинами щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні, що не є домашнім насильством.

Досліджений у судовому засіданні запис телефонної розмови, яка з пояснень потерпілої ОСОБА_2 відбулася між нею та ОСОБА_1 , з ініціативи останньої, після того, як ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду в даній справі про адміністративне правопорушення та просила забрати заяву, не є доказом, який би підтверджував факт вчинення домашнього насильства саме 19 травня 2024 року та може свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, яке мало місце значно пізніше в часі, тому не стосується даної справи.

Органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що 19 травня 2024 року близько 10 год 30 хв ОСОБА_1 вчинила дії, які мають ознаки психологічного насильства, пов`язаного з дією на психіку ОСОБА_2 , у т.ч. переслідування, залякування, інші дії, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, та спричинення для колишньої свекрухи ОСОБА_2 . емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдати шкоди її психічному здоров`ю, ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, навпаки, встановлено, що вона є учасником конфлікту, що виник на ґрунті побутових відносин.

Суд зазначає, що така сукупність доказів не є достатньою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.
Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даного адміністративного правопорушення та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведена її вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, -
постановив:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК