КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Александрова Д.О. у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф на користь держави у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою судді, 25 вересня 2023 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , м. Києві, по вул. Богатирська, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Александров Д.О. просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Захисник вважає, що постанова судді щодо ОСОБА_1 є незаконною, постановлена без з`ясування всіх фактичних обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, постанова суду є невмотивованою та необґрунтованою, докази вчинення особою правопорушення відсутні, суд не врахував порушення процедури поліцейськими, суд підійшов до розгляду справи спрощено та з обвинувальним нахилом.

Суд не врахував, що водій не відмовлявся від огляду в лікарні та просив доставити його до лікарні, залишив скаргу на лінію 102 на дії поліцейських, які відмовились доставляти водія до лікарні.

Так, 26 вересня 2023 року водій звернувся зі скаргою на дії поліції в якій зазначив, що 25 вересня 2023 року його зупинила патрульна поліція, автомобіль 6687, перевірила документи, висунула припущення, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, вимагала проїхати до лікарні для огляду, він поспішав по надзвичайно важливих справах, намагався додзвонитися адвокату з Інтернету, щоб отримати консультацію як себе поводити. Спочатку адвокат не відповідав, тому водій передчасно відмовився від огляду, поліцейські сіли до службового автомобіля, в цей час водію зателефонував адвокат та надав консультацію не відмовлятися від огляду. Коли водій усвідомив наслідки відмови, він терміново підійшов до автомобіля патрульної поліції та почав вимагати пройти огляд в лікарні, при цьому протокол поліція навіть ще не почала заповнювати, тобто ОСОБА_1 зробив це до складання протоколу, що зафіксовано на бодікамеру, тому у поліції не було законних підстав складати протокол. Після згоди водія пройти огляд в лікарні та вимоги доставити його в лікарню для огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліція відмовилась виконати законні вимоги водія та почала складати протокол. Водій одразу залишив скаргу на лінію 102, йому пропонували чекати на місці, поліція все ж таки склала протокол, не вручила водію копію протоколу та не ознайомила зі змістом протоколу, самовільно залишила місце зупинки, водій чекав реакції на скаргу по 102 на місці зупинки тривалий час, тому протягом 2-х годин самостійно не пройшов огляд в лікарні в порядку самозвернення. Окрім того, самозвернення не є обов`язковим, обов`язком поліції було доставити водія до лікарні, замість складання протоколу. Протокол є наслідком незаконних дій поліції, оскільки особа не повинна доводити свою невинуватість.

Також апелянт зазначає, що водій пройшов огляд самостійно в 2 лікарських установах, підтвердив відсутність у нього стану наркотичного сп`яніння, тому поліція очевидно порушила процедуру огляду.

Окрім того, апелянт вказує, що ним зібрано та надано суду докази того, що до складання протоколу водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд в лікарні на стан наркотичного сп`яніння, просив поліцію доставити його до лікарні, від огляду не відмовився, пункт 2.5 ПДР фактично не порушив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД №523725 від 25 вересня 2023 року, направленням на огляд водія ОСОБА_1 до КНП КМНКЛ "Соціотерапія" з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом в боді камери працівників поліції №№472857, 473614.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду до складання протоколу, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, відеозаписом з боді камери поліцейського.

Так, з матеріалів справи убачається, що після зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився, посилаючись на те, що він дуже поспішає.

З відеозапису видно, що після відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння від проведення поліцейський повторно неодноразово пропонував пройти огляд, роз`яснював порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови водія від проведення такого огляду.

Проте, незважаючи на неодноразові пропозиції та роз`яснення поліцейського про наслідки відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду у встановленому законом порядку.

Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 було надано час для звернення за правовою допомогою.

Поспілкувавшись по телефону, ОСОБА_1 підійшов до поліцейського та повідомив, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого поліцейський сказав про те, що позиція водія йому зрозуміла та пішов до службового автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже доводи захисника про те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляду на стан сп`яніння до початку складання протоколу, а тому у поліції не було законних підстав складати протокол є неспроможними та спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 після спілкування з адвокатом та усвідомлюючи наслідки відмови погодився на проведення огляду не можуть бути взятими до уваги.

Так, на відеозапису з боді камери поліцейського зафіксовано, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підійшов до поліцейського та сказав, що він погоджується на проведення огляду, на що поліцейський повідомив, що відмова водія від проходження огляду зафіксована на боді камеру та він складає протокол за порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Така згода на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, висловлена після категоричної неодноразової відмови від проведення огляду, на думку судді апеляційного суду була направлена на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності.

Так, водій транспортного засобу, як учасник дорожнього руху, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цим Правил, зокрема, й тих, які зобов`язують водіїв виконувати вимоги поліцейських.

Пунктом п. 2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, водій ОСОБА_1 , будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте, в порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, такої вимоги поліцейського не виконав.

Суддя апеляційного суду наголошує на тому, що згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України встановлений п. 2.5 ПДР України обов`язок водія пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безумовним та беззастережним, тобто водій, виконуючи згадані вимоги ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд на першу вимогу поліцейського.

У цій справі ОСОБА_1 на першу вимогу поліцейського відмовився від проведення огляду у категоричній формі, а потім відмовився від проведення такого огляду повторно, незважаючи на роз`яснення поліцейського, у тому числі про наслідки у виді притягнення до адміністративної відповідальності, а також після спілкування з особою, яка за твердженням ОСОБА_1 , надавала йому юридичну допомогу по телефону.

Таке ставлення водія ОСОБА_1 до вимоги поліцейського щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння свідчить про його небажання проходити такий огляд, а згода на проведення огляду, висловлена під час складання протоколу може бути розцінена, як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності, про настання якої він був попередженим поліцейським до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного суддя апеляційного суду вважає, що подача ОСОБА_1 скарги на дії працівників поліції, які після такої згоди водія не доставили його на огляд до лікарні, а завершили складання протоколу про адміністративне правопорушення, є спробою нівелювати обставини викладені у протоколі, а тому відповідне посилання в апеляції захисника є безпідставним.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне відповідальність, передбачену санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП.

Отже, в діях водія ОСОБА_1 , який не виконав приписів п. 2.5 ПДР України та відмовився виконати вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд самостійно в двох лікарських установах та підтвердив відсутність у нього стану наркотичного сп`яніння, тому поліція очевидно порушила процедуру огляду, є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Як, встановлено суддею районного суду та підтверджується матеріалами справи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений 25 вересня 2023 року, проте огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 за власною ініціативою пройшов 13 жовтня 2023 року, тобто через 17 днів, а тому такий огляд, відповідно до п. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 756/13010/23

Провадження № 33/824/1523/2024

Головуючий у першій інстанції Луценко О.М.

Доповідач Ковальська В.В.