Справа №522/496/24
Провадження №3/522/514/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду 11.01.2024 року, суддя отримала 12.01.2024 року, 26.12.2023 року близько 00.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою в бік своєї дружини та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №005250 від 02.01.2024 року за ч.1 ст.173-2 КпАП України, який підписав правопорушник та в якому зазначив, що з протоколом не згоден.

В судове засідання призначене на 22.01.2024 року з`явився ОСОБА_1 , вину не визнав та пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , рішенням Київського районного суду м.Одеси від 16.11. 2023 року шлюб між ними розірвано. Проживають разом, в одній квартирі, мають дитину, за яким він доглядає, оскільки син має І групу інвалідності. Пояснив, що працює тільки він та утримує матеріально дитину та інших членів сім`ї. Пояснив, що вважає ОСОБА_2 хворою людиною, він займався її лікуванням з 2015 року, в останнє вона перебувала у психлікарні з 10.01.2024 року, нещодавно вийшла, має ІІ групу інвалідності. Зазначив, що ОСОБА_2 постійно бреше, коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, влаштовує скандали, кидається у бійку до нього і своєї матері. Без причин викликає поліцію, а 10.01.2024 року, вона знову викликала працівників поліції, після того, як він розповів все працівникам поліції, її відвезли на вул. Ак. Воробйова до психлікарні.

У судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_3 , яка зазначила, що ОСОБА_4 це її донька, а ОСОБА_5 є її зятем, якого вона захищає, оскільки її донька з 2015 року перебуває на обліку з діагнозом шизофренія. Вони її лікували, ОСОБА_5 її рятував, оскільки донька мала намір покінчити з собою. Вона має внука, якому 19 років, який є особою з інвалідністю. Пояснила, що її донька вже п`ять разів лежала в ОПНД. Вона влаштовує скандали, кидається у бійку, висловлюється нецензурною лайкою, вживає алкоголь, курить, постійно вимагає гроші і ніде не працює. ОСОБА_6 поїхати на цілий день, а приїжджала в стані алкогольного сп`яніння. А з дитиною вони тоді доглядають. Бо живуть всі в одній квартирі. ОСОБА_7 забезпечує їх зять та вони це отримують пенсію, а донька тільки вимагає від них гроші , які витрачає на непотрібні речі, та алкоголь. Все це відображається на дитині. Лікуватися не хоче. Зять допомагає матеріально. Вказала, що 26.12.2023 року не було ніякого скандалу, ОСОБА_5 був на роботі, ОСОБА_8 все вигадує.

Розгляд справи відкладено на 24.01.2024 року.

У судовому засіданні 22.01.2024 року з`явилась потерпіла ОСОБА_2 , підтвердила що щойно виписалась з лікарні. Проте вона є здоровою, і просила відкласти розгляд справи, зазначивши, що їй потрібен адвокат.

В судове засідання з`явився правопорушник ОСОБА_1 , зазначив, що ОСОБА_2 знаходилася у ПНД з 10.01.2024 року, але вона не хоче лікуватися, тому її виписали. Вдома почалися постійні скандали, вона його у всьому обвинувачує, але він не вчиняв відносно неї фізичного насильства, зазначене може підтвердити її матір. Вироком суду від 26.04.2023 року його дійсно визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст.166 КК України, надано випробувальний строк 1 рік. Він не хоче сісти за грати, тому він її не чіпає, і він є глибоко віруючою людиною, та не може таке вчиняти. Він її не калічив, просто вона себе не так поводила як було потрібно для дитини. Крім того, з 2011 року він не висловлюється нецензурною лайкою, оскільки є віруючим.

Після надання пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначила, що все це не правда, в той день був скандал, він лаявся. Пояснила, що дійсно до 22.01.2024 перебувала у лікарні, але в неї все чудово. Її мати діє на боці ОСОБА_1 , тому буде його захищати. У них є спільна дитина, яка є особою з інвалідністю 1 групи, дитина потребує лагідного спілкування, він не терпить взагалі лайки, але чоловік знущається над нею у присутності дитини, кидається на неї, це є фактом з боку чоловіка, це руйнує дитину і це було все життя, були образи та насильство.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 21.02.2024 року з метою отримання нею правової допомоги, на яку суд роз`яснив.

У судовому засіданні 21.02.2024 року потерпіла ОСОБА_2 просила справу розглядати без адвоката. Щодо обставин справи зазначила, що 26.12.2023 року близько 00.00 год. зайшла до кімнати к сину, щоб дізнатися як він себе почуває, він хотів за малою потребою, а в цей момент у кімнату увірвався чоловік з підлоговими електронними вагами, відштовхнув її, накинувся на неї, ударив по руці і почав душити в ліжку в присутності сина, вона почала кричати, після чого син описався. На її крик у кімнату забігли батьки, яким вона сказала, що він її побив. На це ОСОБА_1 сказав, що «я мерзота і собака, що в мені сидять біси, сатана та відьма на метлі». Батьки закрили її у кімнаті, де вона просиділа до ранку, а в ранці пішла до поліції та написала заяву, оскільки зрозуміла, що батьки їй не допоможуть. 02.01.2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис на декілька днів. 10.01.2024 року вона знову викликала поліцію, тому що знову були крики, але батьки сказали, що її потрібно лікувати, та викликали швидку допомогу, робітники якої відвезли її до ПНД, де вона пробула 12 днів, а звідти поїхала до поліції. В неї дійсно до 31.12.2023 року була ІІ група інвалідності, але вона цілком здорова. В неї медична освіта, зараз вона працює , але неофіційно, оскільки мама забрала всі її документи, є тільки паспорт. Зазначила, що з ОСОБА_1 прожила 21 рік, він все життя знущався над нею, більше терпіти вона не буде, зараз розлучена. Сину 19 років, він інвалід 1 групи, вона доглядає за ним, годує, це все через її колишнього чоловіка. ОСОБА_1 працює та ніби то допомагає, але вона так не вважає, оскільки дитині він не дає грошей, у сина лише пенсія у розмірі 4 000,00 грн. та також її батьки допомагають. Вона раніше доглядала за сином, не працювала, оскільки без неї він постійно плакав, чоловік тоді давав гроші, а зараз вона іноді підробляє неофіційно. ОСОБА_1 на протязі всього життя постійно бив її та ображав, вона була налякана та боялася його. В той вечір він її відштовхнув, вдарив, та облаяв.

Правопорушник ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, зазначивши, що нічого не робив. ОСОБА_2 завжди говорить проти нього так, коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що 26.12.2023 року він зайшов до кімнати без ваг. Тоді вона твереза. В цей момент син справляє малу потребу через спускання сечі в пляшку, але яку вона тримала не так як потрібно, хотів допомогти підняти пляшку, щоб з пляшки не розлилося та син не був мокрий, та в цей момент ОСОБА_2 почала кричати, щоб він до неї не торкався, ні до сина. Він спробував її відштовхнути, щоб поправити склянку, та тут почався крик. Пояснив, що ніколи не бив ОСОБА_2 , він завжди від неї захищався, іноді був змушений її скручував, а її батьки йому допомагали. Чи була вона в стані сп`яніння 26.12.2023 року, він не пам`ятає. Коли вона почала кричати, він відійшов в сторону, не бив її, тільки відштовхнув. Він завжди забезпечує сім`ю, зараз теж купляє продукти та ліки для сина. ОСОБА_2 ні де не працює, в неї постійні телефонні розмови з чоловіками, може бути й масаж для них. За дитиною доглядає він після роботи, а ОСОБА_2 , коли твереза, дійсно допомагає сину, а так допомагають весь час її батьки. Взагалі вона частіше буває в стані алкогольного сп`яніння, абсолютно шалена, неадекватна та хвора людина. Дійсно, відносно нього був припис на три дні.

Відповідно до санкції ч.1 ст.173-2 КпАП України, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - на особу накладається стягнення у формі штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи в наведеного, судом встановлено, що ДОП ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Герасімовим О.М. було складено протокол серії ВАД №005250 від 02.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу серії ВАД №005250 від 02.01.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою в бік своєї дружини та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден.

Також, в матеріалах справи міститься заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.01.2023 року, в яких остання просила прийняти міри правового характеру до її чоловіка ОСОБА_1 , який 26.12.2023 року за місцем мешкання висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував її.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія термінового забороненого припису стосовно кривдника Серії №309223 від 02.01.2024 року, відповідно до якого терміновий припис винесено строком на 3 доби з 02.01.2024 року до 05.01.2024 року ОСОБА_1 .

При цьому, вивчивши матеріали справи та вислухавши сторони по справі, суд прийшов до висновку, що дійсно ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 26.12.2023 року між ними відбувся конфлікт на побутовому ґрунті за доглядом їх сина, який є інвалідом дитинства, в ході якого він відштовхнувши її, чим вчинив домашнє насильство. Також судом встановлено, що ОСОБА_1 працює, забезпечую сина, а ОСОБА_2 з моменту народження не працює, за доглядом дитини також допомагають батьки ОСОБА_2 .

Проте, суд не приймає до уваги доводи та пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо висловлювань та образ на її адресу з боку ОСОБА_1 , оскільки останнє не було доведено у суді.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 26.04.2023 року справа №522/13180/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Обставини правопорушення та вина правопорушника ОСОБА_2 підтверджуються наступними доказами, а саме: копією термінового забороненого припису стосовно кривдника Серії №309223 від 02.01.2024 року; заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.12.2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 02.01.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.01.2024 року та поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими у судових засіданнях.

Будь-яких належних доказів щодо спростування вини правопорушника ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне застосувати по відношенню до ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 06.10.2011 року №3828-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає також стягнення судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на 01.01.2024 року становить 3 028,00 грн., тобто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.9, 16, 24, 27, 33, 38, ч.1 ст.173-2, ст.ст.221, 251, 252, 279, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та призначити адміністративне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси.

Суддя Домусчі Л.В.