Справа № 690/302/24
Провадження № 3/690/153/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Ватутіне

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий територіальним підрозділом Державної міграційної служби України № 7121, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштований, не одружений, постановою Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 16.05.2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, інші відомості суду не відомі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи притягнутим постановою Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 16.05.2023 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 27.04.2024 року о 12 год. 13 хв., у порушення пп. а) п. 2.1 Правил дорожнього руху, повторно упродовж року, керував автомобілем Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , по вул. Залізнична в м. Ватутіне, не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав та надав пояснення за змістом яких йому необхідно було перевезти речі, тому він сів за кермо автомобіля. Додатково повідомив, що автомобіль Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , яким він керував належить не йому, але він ним інколи користується. Також вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, та в майбутньому має намір пройти навчання і отримати посвідчення водія.

Переглядом відеозаписів, долучених до матеріалів справи, підтверджено факт зупинки працівниками поліції автомобіля Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , водій якого назвався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, крім іншого, повідомив про те, що він не має посвідчення водія, оскільки його не отримував.

Відповідно до копії технічного паспорту автомобіля НОМЕР_4 , виданого 15.052.1990 року Звенигородським МРЕО Черкаської області, власником автомобіля Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , 1982 року випуску, є ОСОБА_2 .

Постановою Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 16.05.2023 року серії БАД № 400189 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке ним вчинено 16.05.2023 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, встановивши фактичні обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 27.04.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За змістом ч. 1 ст. 221, ч. 1 ст. 276 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, належить до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, за місцем його вчинення.

Відповідно до змісту пп. а) п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) (далі Правила дорожнього руху), передбачено, що водій механічного транспортного засобу, крім іншого, повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом вимог п. 2.13 Правил дорожнього руху для керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, особа повинна мати посвідчення водія категорії «В».

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

З урахуванням вказаного, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 5 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, в ході розгляду справи не встановлено наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема вчинення ним даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, у розумінні ст. 18 КУпАП, чи в стані неосудності, в розумінні ст. 20 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , є його щире розкаяння у вчиненому правопорушенні.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Положеннями ч. 1 ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.02.2023 року в справі № 464/4690/20, суд, призначаючи особі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує таке його право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 04.09.2023 року в справі № 702/301/20, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Також Верховним Судом вказано, що при цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вказані висновки Верховного Суду є вагомими та підлягають до застосування, в якості аналогії і під час накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за адміністративні правопорушення на транспорті, санкцією яких передбачено такий вид даного адміністративного стягнення, в силу того, що відповідно до змісту абз. 2 п. 20, абз. 8 п. 21 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511), рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, підлягає надсиланню до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, зазначеної в цьому рішенні, та вже перед складенням іспитів працівник територіального сервісного центру МВС, крім іншого, перевіряє відомості про особу, яка подала зазначені документи, за державними реєстрами щодо осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

З огляду на вказане вбачається, що накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особи, яка навіть не отримувала посвідчення водія, перешкоджатиме і в майбутньому отримати його упродовж строку, визначеного в судовому рішенні, зокрема в формі постанови.

Положеннями ст. 28 КУпАП передбачено, що оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом абз. 4 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Згідно матеріалів справи автомобіль Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , яким 27.04.20224 року керував ОСОБА_1 не маючи права керувати транспортними засобами належить не йому, а ОСОБА_2 , у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення даного транспортного засобу, не підлягає застосування відносно ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, при визначені ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення, з числа передбачених санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, враховуючи обставину, яка пом`якшує його відповідальність, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного ОСОБА_1 , який не є власником автомобіля Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 , вважаю за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу, розмір якого є безальтернативним за санкцією даної статті, 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу (Москвич М-412, н.з. НОМЕР_3 ).

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 27, 28, 33-35, 40-1, 126, 221, 245, 251, 255, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 24.07.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн., та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.