Провадження № 3/161/353/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.11.2023 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 353345 від 22.11.2023 року, ОСОБА_1 , 22.11.2023 року близько 15:10, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та будучи особою, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 377552 від 20.11.2023 року, порушив його вимоги, а саме: заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , та спілкування з нею.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що жодних доказів порушення ним термінового заборонного припису матеріали справи не містять.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відтак, з метою встановлення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявності або відсутності події та складу інкримінованого за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП правопорушення, доведенню підлягає факт невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Проте, до матеріалів справи не долучено копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 377552 від 20.11.2023 року, що позбавляє суд встановити, які саме його положення не виконав (порушив) ОСОБА_1 .

За загальним правилом терміновим заборонним приписом стосовно кривдника особі щодо якої він винесений встановлюються наступні зобов`язання та заборони:

-зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

-заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

-заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

При цьому, припис виноситься строком, який не може перевищувати 10 діб.

За відсутності термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 377552 від 20.11.2023 року суд позбавлений можливості достовірно встановити, що дія такого станом на 22.11.2023 року о 15:10 не припинилася, а також що такий був виданий саме у відношенні ОСОБА_2 .

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, було надано довідку та два рапорти.

Однак, жоден з вищевказаних доказів не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, довідка УПП у Волинській обл. ДПП від 23.11.2023 року підтверджує виключно факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У свою чергу, електронний рапорт свідчить про фіксацію отримання повідомлення на службу «102», який надійшов від ОСОБА_3 за ознаками вчинення ним домашнього насильства.

Поряд з цим, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Однак, матеріали справи не містять відеофіксації обставин, які мали місце 22.11.2023 року близько 15:10, за адресою: АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_1 .

Відтак, суд не приймає до уваги письмовий рапорт, який міститься в матеріалах та у якому не зазначено особи, яка його склала.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Суд наголошує на тому, що працівниками поліції при оформленні адміністративних матеріалів не було допитано ані потерпілих, ані можливих свідків події.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що останній22.11.2023 року близько 15:10, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушив заборони, встановлені терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 377577 від 20.11.2023 року.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючисьст. 173-2, ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук