Справа №: 385/1161/24 Провадження № 3/385/593/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2024 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУ НП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продавця продовольчих товарів ТОВ «Вересень плюс», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 016735 від 29.07.2024 ОСОБА_1 22.07.2024 о 21 год 00 хв в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його словами нецензурної лайки, порвала золотий ланцюжок та розбила заднє скло транспортного засобу ВАЗ 2107, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила що з потерпілим вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. На даний час в суді перебуває справа за її позовом про розлучення. О 21 год 00 хв в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 прийшов до неї додому на подвір`я і почав сварку, потім почав її бити, тому вона вирвала кілок, для захисту і вибігла на вулицю щоб покликати на допомогу, але там нікого не було. Пояснила, що ОСОБА_2 забрав під час конфлікту її телефон та поставив у кишеню шорт, витягуючи телефон, вона могла порвати кишеню. Вказала, що нецензурна лайка звучала в обох. Після конфлікту її забрала швидка до лікарні з тілесними ушкодженнями.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для проведення розгляду справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушенням є вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Суд звертає увагу, що дії визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (психологічне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що внаслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.

Тобто, у справах про будь який вид домашнього насильства доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином під домашнім насильством, яке утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З рапорту від 22.07.2024 вбачається, що 22.07.2024 о 21:05 зі служби 102 до ВП № 1 (м. Гайворон) надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 в стані сп`яніння кидається битись, поводить себе неадекватно, налякала дітей, розбила скла на машині. При виїзді на місце події від заявника надійшла письмова заява про те, що ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила сварку, в ході якої порвала йому золотий ланцюжок, талісман на шиї, подряпала руки та шию, порвала шорти і сумку, розбила скло в автомобілі, яким він користується. Він відштовхнув ОСОБА_3 , від чого та впала на асфальт, побила коліна і вдарилась обличчям та її було каретою швидкої допомоги доставлено до ЦРЛ.

З протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення чи іншу подію від 22.07.2024 вбачається, що ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила сварку, в ході якої порвала йому золотий ланцюжок, талісман на шиї, подряпала руки та шию, порвала шорти і сумку, розбила скло в автомобілі, побила дитячий велосипед, залякує дітей.

З письмового пояснення ОСОБА_2 вбачається, що 22.07.2024 близько 21:00 год він поїхав до місця проживання ОСОБА_3 , що б з`ясувати чому вона сварила на дітей. Вона відреагувала неадекватно, порвала йому золотий ланцюжок, талісман на шиї, подряпала руки та шию, але фіксувати ушкодження він не буде, порвала шорти та сумочку через плече, розбила заднє скло в його автомобілі. Він її рукою штовхнув в голову, від чого вона впала на асфальт та вдарилась обличчям і колінами.

Отже за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , звинувачується у вчиненні домашнього насильства психологічного та економічного характеру, яке могло спричинити шкоду психічному здоров`ю її чоловіка ОСОБА_2 .

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що:

- домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство, як вбачається з протоколу, полягає в пошкодженні золотого ланцюжка, розбитті заднього скла автомобіля.

Психологічне в образах словами нецензурної лайки.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися. Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

При цьому самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, вказаний в фабулі протоколу спосіб вчинення економічного насильства не відповідає визначенню такого в Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також слід звернути увагу на місце конфлікту, яке є місцем проживання ОСОБА_3 , де ОСОБА_2 на даний час не проживає.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 домашнього насилля. Конфлікт, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , носить обопільний характер. У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ними відсутня. В діях ОСОБА_3 відсутній такий мотив, як повна влада та контроль над постраждалою особою.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі не доведення події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення, враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

п ровадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Суддя : /підпис/М. В. ВЕНГРИН

Згідно з оригіналом

Суддя Гайворонського

районного суду Михайло ВЕНГРИН

Дата документа 09.08.2024