Головуючий у суді першої інстанції: Левко В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №755/2456/24

провадження №33/824/2091/2024

16 травня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого Броварське УП ГУНП у Київській обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 рокувизнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

Згідно із постановою судді, 6 жовтня 2023 року о 07 год 25 хв ОСОБА_1 на перехресті доріг Р-03 та Т-10-18 Бориспільського району Київської обл. керував т/з «Fiat» н/з НОМЕР_1 .На нерегульованому перехресті, рухаючись другорядною дорогою від м. Бориспіль в напрямку с. Артемівка, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2108» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок зіткнення були пошкоджені транспортні засоби з матеріальними збитками, а водії отримали тілесні ушкодження.Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову в частині накладеного адміністративного стягнення, а саме: позбавлення права керування транспортними засобами та застосувати більш м`якішу міру покарання передбачену у вигляді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд застосував найсуворіший вид адміністративного стягнення, не врахував визнання ним вини, відсутність тілесних ушкоджень у потерпілого, відсутність матеріальних та психологічних претензій від потерпілого до нього.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції змінити з врахуванням обставин зазначених в апеляційній скарзі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і в цій частини судове рішення апелянтом не оскаржується, відповідно апеляційним судом в цій частині судове рішення не переглядається.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП (у редакції, чинній станом на день вчинення правопорушення) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Такий висновок районного суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 визнав свою вину в даному адміністративному правопорушенні та той факт, що таке адміністративне правопорушення вчиняється ним вперше.

Зі змісту постанови районного суду не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суд приймає до уваги, оскільки, дійсно він визнав свою вину та в даному випадку єпідстави для пом`якшення міри покарання.

Обставин, які обтяжують його відповідальність, судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців, яка в даному випадку є найсуворішим стягненням, передбаченим санкцією ст. 124 КУпАП, і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, з урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 рокузмінити в частині адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортним засобом на штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна