Справа № 304/602/24 Провадження № 3/304/574/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 658002 від 22 лютого 2024 року, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння; зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився огляд із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старшим сержантом ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 658002 від 22 лютого 2024 року, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тестування на алкоголь № 4198 приладу «Drager» ARBL-0607 від 22 лютого 2024 року, згідно з яким результат тесту склав 1,66 ‰, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААД № 658002, а також диск з відеозаписом « ОСОБА_3 1 ст. 130 КУпАП».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник надав письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 зазначав, що працівники поліції його зупинили з незрозумілих підстав, причини зупинки не пояснили. Під час спілкування повідомили йому про необхідність проходження тестування на стан сп`яніння на приладі «Драгер», а оскільки він вранці випив одне пиво, то запитав їх, чи цього не покаже тестування. Поліцейські ствердили, що ні і він, будучи впевненим, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, одразу погодився пройти тест. Вказував на те, що після позитивного результату тестування на приладі «Драгер», працівники поліції одразу розпочали складати протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, хоча він був не згідний з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Однак працівники поліції не роз`яснили йому, що він має право пройти повторний тест у лікаря нарколога; він неодноразово просив їх, щоб вони не складали протокол відносно нього, оскільки він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак поліцейський пояснював, що прилад показав позитивний результат і з цим вже нічого не можна зробити. Оскільки він не обізнаний у галузі права і йому не було роз`яснено право мати захисника при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, а тому такого на місці події не було, через що він не знав про своє право пройти додаткове тестування у медичному закладі.

Присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_4 пояснив, що працівниками поліції були відразу ж порушені вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння такі не мали приладу для тестування, не роз`яснили право мати захисника, після проходження тестування не роз`яснили особі, яка неодноразово звертала їх увагу на те, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, її право пройти огляд на визначення такого стану у медичному закладі та відповідно не доставили його до такого закладу. Крім цього просив суд врахувати те, що запис бодікамери поліцейського не є безперервним, а відтак вважає, що працівникам поліції при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід було залучити двох свідків.

Заслухавши пояснення захисника, вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані особою, яка склала протокол відеодокази, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так у першу чергу суд враховує те, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять обґрунтування причини зупинки транспортного засобу, яким той керував.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про порушення водієм правил дорожнього руху чи інших обставин, що зумовили зупинку транспортного засобу.

Отже, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак суд прийшов до висновку, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Відтак неправомірно зупинивши транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції все ж таки провели огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під в впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під виливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичною чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У той же час з досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів встановлено, що після проходження тестування, ОСОБА_1 неодноразово повторює, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, просить не складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість працівники поліції у порушення прямих вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 у відповідному закладі охорони здоров`я, жодним словом не обмовилися щодо його права пройти такий огляд, а відразу після отримання позитивного результату газоаналізатора розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак згоди щодо результатів тестування, отриманої поліцейським від ОСОБА_1 , відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить, так само як не містить роз`яснення йому права пройти огляд у відповідному медичному закладі.

На підставі чого працівники поліції склали Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де вказали про відмову ОСОБА_1 пройти огляд у Закарпатському ОМЦПЗ та МЗ Закарпатської обласної ради, судом не встановлено, таких доказів відеоматеріали, долучені уповноваженої особою органу Національної поліції, не містять, так само як не містять моменту складання такого направлення.

Відтак у порядку ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що працівниками поліції при тестуванні ОСОБА_1 було допущено порушення процедури встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такі не встановили всіх обставин справи та не вжили заходів з дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів чіткої, зрозумілої та послідовної згоди водія щодо результатів проведеного тестування, а також роз`яснення йому права на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи немає.

При цьому є неспроможним посилання захисника на те, що запис бодікамери поліцейського не є безперервним, оскільки такий лише складається з декількох частин, які є послідовними та навіть відтворюють суперечки між учасниками події, час очікування поліцейськими газоаналізатору (близько 30 хв) тощо, а відтак у повній мірі відображають обставини події протоколу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суддя вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце для сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.