Номер провадження: 33/813/20/24
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І., за участю ОСОБА_1 , його захисника Алексійчука О.М., представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Бєлошицької Л.Ф. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 15.06.2023 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, працюючого водієм ТОВ ТК Трансмарін, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі відносно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та вилучені протоколом про порушення митних правил №0257/50000/23 грошові кошти вирішено повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, з протоколу про порушення митних правил №257/50000/23 від 18.02.2023 вбачається, що 18.02.2023 о 03 год. в зону митного контролю в напрямку руху «В`їзд» п/п «Орлівка-Ісакча» митного поста «Орлівка» Одеської митниці заїхав автобус марки «VAN HOOL», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , який прямував у напрямку «в`їзд». Формою проходження митного контролю громадянин ОСОБА_3 обрав порядок проходження митного контролю по каналу червоний коридор.

За результатами аналізу ризиків було прийнято рішення щодо проведення поглибленого огляду вказаного транспортного засобу, та товарів переміщуваних водієм та пасажиром вказаного автомобіля. Під час проведення поглибленого митного огляду транспортного засобу, за сидінням водія під ковдрами та подушками, було виявлено кошти 810 тис. грн. номіналом 100 грн. (3 540 купюр), 500 грн. (874 купюри), 1 000 грн. (19 купюр), які були замотані в поліетиленовий та паперовий пакети, з ознаками приховування.

За результатами митного огляду зазначеного транспортного засобу та переміщуваних в ньому товарів посадовими особами митниці складено Акт митного огляду від 18.02.2023 №UA500420/2023/000205 (номер печатки 210). Після виявлення вказаних предметів, при наданні пояснень гр. України ОСОБА_3 зазначив, що переміщував виявлені кошти на прохання третьої особи. Громадянин України та другий водій ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях повідомив, що 18.02.2023 переміщувався разом з колегами у зазначеному транспортному засобі та з приводу виявлених грошових коштів йому нічого не відомо. Громадянка України ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях повідомила, що в аеропорту Анталія до водія ОСОБА_3 звернувся невідомий чоловік з прохання передати в м. Київ готівку.

Отже, на думку митного органу, громадянином ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що надані митним органом докази не підтверджують, що вилучені грошові кошти переміщувались у спеціально виготовленому сховищі, яке було виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнано та пристосовано з цією метою конструктивними ємностями чи предметами, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо, окрім того, відповідно до курсу НБУ станом на 18.02.2023 курс Євро становив 39.1 грн., а в банківських установах 41.8 - 42.5 грн. за 1 Євро, відповідно сума 810 000 грн., яка спільно перевозилася гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідає сумі по 10 000 Євро на кожного.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Одеської Митниці Держмитслужби Бєлошицька Л.Ф. зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що виявлені грошові кошти переміщувались з ознаками приховування від митного контролю та їх виявлення було ускладнене шляхом схованок у недоступних місцях автобусу, а також з використанням додаткового замотування валюти в паперові та поліетиленові пакети;

- судом 1-ої інстанції належним чином не враховані письмові пояснення водія ОСОБА_1 , відповідно до яких він слідував за маршрутом «Анталія-Київ», в пункті пропуску «Орлівка» в салоні його автобусу співробітниками митної служби виявили готівкові кошти, під час завантаження в м. Анталія до нього звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_7 з проханням передати кошти в м. Київ третій особі, грошові кошти він не задекларував по причині нервування;

- судом 1-ої інстанції не враховані письмові пояснення ОСОБА_5 відповідно до яких під час завантаження у аеропорту в Анталії до водія ОСОБА_1 звернувся сторонній чоловік з проханням передати гривневу готівку в м. Київ, під час митного контролю в п/п «Орлівка» було виявлено вказанні кошти, які знаходились на пасажирському сидінні за сидінням водія, серед особистих речей водіїв під подушкою, вона не задекларувала вказані гроші, скільки вони їй не належать та не несе за них відповідальність;

- посилання суду, що нібито ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були надані хибні пояснення під час складення протоколу, оскільки працівники митниці слухати не хотіли та сказали, що якщо вони не підпишуть пояснення в тій редакції, як їм треба, то автобус затримують, пасажирів висадять прямо в поле, а далі будуть розбиратися, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи;

- судом 1-ої інстанції не було викликано в якості свідків посадових осіб митного органу та прикордонної служби, з метою встановлення обставин виявлення правопорушення та примушування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 надавати помилкові пояснення, а також не було встановлено та викликано до суду особу, якій нібито необхідно було передати дану суму грошових коштів в м. Київ, контакти якої, виходячи з пояснень ОСОБА_1 , у нього наявні.

Посилаючись на наведені докази, представник митниці Бєлошицька Л.Ф. просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення 810 000 грн., з конфіскацією цих товарів.

Представник Одеської митниці Кептене Д.А. в судовому засіданні апеляційного суду уточнив вимоги апеляційної скарги та просив накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення грошових коштів, без їх конфіскації.

ОСОБА_1 та його захисник Алексійчук О.М. частково заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зауваживши на тому, що суму, еквівалентну 10 000 Євро ОСОБА_1 ввозив законно, внаслідок чого просили зазначену суму грошових коштів повернути.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази та проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про наступне.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 Митного кодексу України (далі МК України), є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до приписів ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 495 МК України встановлює, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обґрунтовуючи оскаржувану постанову, суд 1-ої інстанції послався на те, що митним органом не було доведено вчинення ОСОБА_1 певних дій, спрямованих на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а також не було доведено наявності в його діях прямого умислу на вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки ОСОБА_1 перевозив власні заощадження в цілях безпеки за сидінням водія.

Однак, на переконання апеляційного суду, із зазначеним вище висновком суду 1-ої інстанції неможливого погодитись з огляду на наступні обставини.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Суб`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 правопорушення передбачає наявність прямого умислу.

Декларування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що 18.02.2023 о 03 год. в зону митного контролю в пункті пропуску «Орлівка-Ісакча» митного поста «Орлівка» Одеської митниці у напрямку руху «в`їзд» прибув автобус марки «VAN HOOL», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , з другим водієм ОСОБА_8 та супроводжуючою автобусу ОСОБА_5 ; формою проходження митного контролю водій зазначеного автобусу водій ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу руху «червоний коридор».

При цьому, під час проведення поглибленого митного огляду зазначеного транспортного засобу, особистих речей водія та осіб, які прямували автобусом марки «VAN HOOL», д.н.з. НОМЕР_1 , за сидінням водія, під ковдрами та подушками було виявлено грошові кошти валюту України в розмірі 810 000 грн., які були замотані в поліетиленовий та паперовий пакети.

За встановлених обставин, апеляційний суд констатує, що всупереч висновкам суду 1-ої інстанції, вищезазначені грошові кошти переміщувались з ознаками приховування від митного контролю та їх виявлення було ускладнене.

Так, в цьому контексті звертають на себе увагу роз`яснення, які містяться у п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», відповідно до яких незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

З огляду на факт того, що виявлення переміщуваних ОСОБА_1 грошових коштів було ускладнене шляхом використання способу, який утрудняв їх виявлення, зокрема, приховування у недоступних місцях автобуса (за сидінням водія), під ковдрами та подушками, із використанням додаткового замотування валюти в паперові та поліетиленові пакети, що підтверджується наявною в матеріалах справи фото-таблицею в якості додатку до протоколу про порушення митних правил №257/50000/23 від 18.02.2023 (а.с. 28-31), суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що виявлені митним органом грошові кошти переміщувались ОСОБА_1 з приховуванням від митного контролю, з огляду також на факт їх недекларування останнім під час перетину митного кордону України.

Є також помилковим висновок суду 1-ої інстанції з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 прямого умислу на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку із переміщенням ним та ОСОБА_5 власних заощаджень, з огляду на наступні обставини.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що на місці події 18.02.2023 водій ОСОБА_1 надавав власноручні письмові пояснення, відповідно до яких виявлені митним органом грошові кошти були передані йому в м. Анталія іншою особою з проханням передати їх до м. Києва третій особі; грошові кошти він не задекларував, оскільки нервував (а.с. 23).

Аналогічні письмові власноручні пояснення були надані гр. ОСОБА_5 , яка додатково зауважила на тому, що не задекларувала грошові кошти, оскільки вони їй не належали та вона не несе за них відповідальності (а.с. 25).

Разом із тим, в судовому засіданні як суду 1-ої так і апеляційної інстанції ОСОБА_1 змінив надані ним попередні пояснення та зазначив, що виявлені митним органом грошові кошти є особистими сімейними заощадженнями його та гр. ОСОБА_5 , накопиченими за тривалий час та завдяки продажу належному ОСОБА_1 автомобіля, які вони в цілях безпеки перевозили з собою під час спільних міжнародних рейсів.

Окрім того, ОСОБА_1 зауважив на тому, що працівники митниці чинили на нього та ОСОБА_5 психологічний тиск, спонукаючи їх підписати пояснення, які не відповідали дійсності та таким чином обмовити себе.

Аналогічні пояснення надала допита в судовому засіданні суду 1-ої інстанції в якості свідка гр. ОСОБА_5 .

Задля перевірки зазначених обставин судом апеляційної інстанції було здійснено виклик посадової особи Одеської митниці, яка відбирала відповідні пояснення у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 18.02.2023 старшого державного інспектора митного поста «Орлівка» Одеської митниці ОСОБА_9 , який неодноразово з`являвся до суду апеляційної інстанції для допиту, водночас його допит здійснити не надалося можливим по причині систематичного відкладання апеляційного розгляду справи у зв`язку із неявкою сторони захисту.

Водночас, в своїх письмових поясненнях наданих апеляційному суду ОСОБА_9 категорично заперечував здійснення будь-якого тиску на водія ОСОБА_1 та ОСОБА_5 при наданні ними особистих письмових пояснень при складанні матеріалів про порушення митних правил, (а.с. 129).

В свою чергу, митним органом під час апеляційного розгляду було долучено копії відповідей Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці та митного поста «Орлівка», на підтвердження того, що скарг від гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стосовно здійснення митного контролю 18.02.2023 на митному посту «Орлівка» Одеської митниці, а також листів, запитів правоохоронних органів щодо протиправних дій з боку посадових осіб митного посту «Орлівка» під час здійснення митного контролю не надходило (а.с. 138-140).

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не звертались у встановленому законом порядку зі скаргами на дії посадових осіб митного органу, які, на їх думку, полягали у вчиненні на них психологічного тиску з метою спонукання до надання неправдивих пояснень з приводу переміщення через державний кордон України грошових коштів, внаслідок чого апеляційний суд критично ставиться до їх тверджень з приводу вимушеного надання неправдивих пояснень, вважає такі показання сумнівними та такими, що спростовуються іншими, наявними в матеріалах справи доказами.

За встановлених обставин, враховуючи суперечливі показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 стосовно походження виявлених під час митного контролю грошових коштів, які не узгоджуються із іншими наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалами справи, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 , всупереч висновкам суду 1-ої інстанції, наявний прямий умисел на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України повністю доведена.

Вирішуючи питання стосовно призначення ОСОБА_1 виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, рішенням Конституційному Суду України №5-р(II)/2023 від 05.07.2023 абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України (тобто санкція статті) було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

В своєму рішенні КСУ зазначає, що оспорювані приписи ч. 1 ст. 483 МК України встановлюють обов`язкову конфіскацію товарів безпосередніх предметів порушення митних правил. У КУпАП та МК не визначено процесуальних механізмів, які надали б можливість пом`якшити визначену абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України міру адміністративної відповідальності залежно від наявності обставин справи, що пом`якшують відповідальність, або дозволили б її не призначати, внаслідок чого КСУ дійшов висновку про те, що законодавець визначив міру адміністративної відповідальності, яка не є справедливою та такою, що відповідає легітимній меті.

Окрім того, КСУ зазначив, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію. Однак суд під час розгляду справи про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України не може забезпечити індивідуалізації відповідальності з огляду на відсутність у зазначеній статті Кодексу інших видів стягнень; неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначено штраф та обов`язковість застосування конфіскації. Неможливість вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, унеможливлює справедливий розгляд справи судом.

Підсумовуючи викладене, КСУ визнав, що абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України суперечить приписам ч. 1 ст. 8, ч.ч. 1, 4 ст. 41, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 64 Конституції України та є неконституційним.

Водночас, п. 2 резолютивної частини вищезгаданого рішення КСУ визначено, що абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України втрачає чинність через 6-ть місяців з дня ухвалення КСУ цього рішення, а п. 3 рішення зобов`язує Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Разом із тим, в цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тій обставині, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань розпорядження іноземними товарами, транспортними засобами комерційного призначення, що перебувають на митній території України під митним контролем, а також такими, що незаконно ввезені на митну територію України» №3475-IX від 21.11.2023 (надалі Закон) були внесені відповідні зміни до МК України, зокрема, згідно з п.п. 1 п. 13 розділу I Закону, ч. 1 ст. 483 МК України було викладено в наступній редакції:

«1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю».

Зазначені вище зміни до ч. 1 ст. 483 МК України, відповідно до п. 1 «Прикінцевих положень» Закону, набрали чинності 05.01.2024.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 467 МК України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Одеської митниці Кептене Д.А., частково підтримуючи подану митним органом апеляційну скаргу, просив накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі 50% вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, тобто грошових коштів в розмірі 810 000 грн., без конфіскації такої валюти.

Відтак, з урахуванням того, що на момент розгляду апеляційним судом справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України законодавець привів нормативне регулювання санкції вказаної норми у відповідність із Конституцією України та вищезгаданим рішенням Конституційного Суду України, з огляду на обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, а також з урахуванням того, що строки накладення адміністративного стягнення на теперішній час не закінчились, суд апеляційної вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил (грошових коштів в розмірі 810 000 грн.).

Отже, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі 405 000 грн.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника митного органу, скасування постанови суду 1-ої інстанції про закриття провадження у справі та прийняття нової постанови, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України з мотивів, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 3, 467, 486, 527, 529 МК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Бєлошицької Л.Ф. задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2023, якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України відносно ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою накласти стягнення на ОСОБА_1 за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі 50% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, а саме 810 000 (вісімсот десять тисяч) грн., що складає 405 000 (чотириста п`ять тисяч) грн., без конфіскації цих товарів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца