Номер провадження: 33/813/258/24
Головуючий у першій інстанції Черевко С. П.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання Хангельдян К.С., представника Одеської митниці Кептене Д.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою (згідно даних зазначених у протоколі): АДРЕСА_1 , пенсіонер,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 5100 гривень, з конфіскацію предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0885/50000/23.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Встановлено, що 06.05.2023 року о 04:27 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора» ВМО№3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України в`їхав рейсовий автобус «BOVA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Україна) сполученням «Кишинів-Одеса» під керуванням водія ОСОБА_2 . У даному автобусі прямував у якості пасажира громадянин України ОСОБА_3 .

Під час здійснення митного контролю речей у пасажира автобуса - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт для виїзду за кордон громадянина України НОМЕР_3 виданий 02.02.2018 року органом 5332, в дорожній сумці з особистими речами було виявлено: 60 пігулок медичного препарату «1, 2, 3», який згідно наявного маркування на упаковці містить у своєму складі речовину «Псевдоефедрина гідрохлорід», 30 mg. у кожній пігулці. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб. Зазначені речовини віднесені до таблиці IV, списку 1 (Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 №770 зі змінами. Вказані препарати громадянин України ОСОБА_3 , не задекларував письмово та не заявив під час усного опитування. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів ц громадянина України ОСОБА_3 , на момент перетину митного кордону, були відсутні.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за малозначністю відповідно до ст. 22 КУпАП або за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальноті у відповідності до ст. 247 КУпАП.

Доводи обґрунтовує тим, що при винесенні постанови суд не врахував, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, є інвалідом, отримує пенсію в розмірі 2750 грн.Він не зрозумів, що проходить митний контроль в зонах спрощеного митного контролю, бо це вирішував водій автобуса, що ліки не приховував і віз для власного лікування. Зазначає, що в резулятивній частині вказано, що йоно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, він такого правопорушення не скоював і це взагалі не досліджувалось у судовому засіданні. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 06 травня 2023 року, а справу розглянуто лише 16 листопада 2023 року, отже з моменту скоєння правопорушення до розгляду справи по суті пройшло більше 6 місяців, тому дана справа може бути закрита у відповідності зі ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи те, що апелянт був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглядати за його відсутності вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі апелянта.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Одеської митниці Кептене Д.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України, адміністративна відповідальність настає в разі недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Судом встановлено, що 06.05.2023 року о 04:27 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора» ВМО№3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України в`їхав рейсовий автобус «BOVA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Україна) сполученням «Кишинів-Одеса» під керуванням водія ОСОБА_2 . У даному автобусі прямував у якості пасажира громадянин України ОСОБА_3 .

Під час здійснення митного контролю речей у пасажира автобуса - громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт для виїзду за кордон громадянина України НОМЕР_3 виданий 02.02.2018 року органом 5332, в дорожній сумці з особистими речами було виявлено: 60 пігулок медичного препарату «1, 2, 3», який згідно наявного маркування на упаковці містить у своєму складі речовину «Псевдоефедрина гідрохлорід», 30 mg. у кожній пігулці. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб. Зазначені речовини віднесені до таблиці IV, списку 1 (Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 №770 зі змінами. Вказані препарати громадянин України ОСОБА_3 , не задекларував письмово та не заявив під час усного опитування. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів ц громадянина України ОСОБА_3 , на момент перетину митного кордону, були відсутні.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про лікарські засоби» та п. 10 «Переліку відомостей, що оголошуються громадянами у разі переміщення через митний кордон України предметів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1997 року №748, ліки що переміщуються через митний кордон України підлягають обов`язковому декларуванню.

Таким чином, обіг виявлених медичних препаратів обмежено і стосовно яких допускаються виключно деякі заходи контролю.

Відповідно до п. 5 ст. 366 МК України, обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщуванні ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 статті 366 МК України передбачено, що громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Апеляційним судом встановлено, що об`єктивна сторона правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 полягає в тому, що обравши формою проходження коридор спрощеного митного контролю «зелений коридор» та не заявивши про наявність в нього товару, який перевищує встановлені законодавством України обмеження, порушив такий порядок проходження митного контролю, в зв`язку з чим його дії підлягають кваліфікації як правопорушення за ч. 3 ст. 471 МК.

Вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, описом вилучених товарів, довідкою про ціну.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту скоєння правопорушення до розгляду справи по суті пройшло більше 6 місяців, тому дана справа може бути закрита у відповідності зі ст. 247 КУпАП, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст. 467 МК України строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності, є інвалідом, отримує пенсію в розмірі 2750 грн., однак зауважує, що санкція ч. 3 ст. 471 МК України не передбачає накладення більш м`якого адміністративного стягнення ніж штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлене, у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивовано, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Разом з цим, аналізуючи надані апеляційному суду матеріали адміністративного провадження, доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо описки в резолютивній частині судового рішення, а тому вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції виправити описку в резолютивній частині судового рішення щодо частини статті інкримінованого правопорушення.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постановусудді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України - залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку в резолютивній частині судового рішення щодо частини статті інкримінованого правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов