ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3215/24
Провадження № 3/210/2174/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 серпня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №210730 від 28.05.2024 року, 17.05.2024 року приблизно о 23:30 год. гр.. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався у відношенні співмешканки гр.. ОСОБА_2 нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство у відношенні неї та порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце розгляду повідомлений належним чином. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи не надано, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.

Матеріали справи надсилалися для належного оформлення Відділенню поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, та повернулися до суду із примірником постанови суду у справі № 210/5236/23, пр. № 3/210/2387/23 від 27 вересня 2023 року, згідно якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши адміністративний матеріал суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 3 цього ж закону передбачено, що його дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; та інші. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №210730 від 28.05.2024 року, 17.05.2024 року приблизно о 23:30 год. гр.. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався у відношенні співмешканки гр.. ОСОБА_2 нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство у відношенні неї .

За змістом Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системне тлумачення статті 173-2 КУпАП та положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", складом адміністративного правопорушення є вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а суб`єктом даного правопорушення є особа, яка вчинила насильство, дії якої понесли наслідки у вигляді фізичної чи психологічної шкоди здоров`ю потерпілого.

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, є настання наслідків у виді спричинення потерпілому емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдання шкоди психічному здоров`ю особи.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що представлені до протоколу письмові докази не узгоджуються з фабулою обвинувачення.

За змістом протоколу ОСОБА_1 ставиться в провину те, що останній висловлювався відносно співмешканки ОСОБА_3 нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство.

В той же час, протокол про адміністративне правопорушення серіі ВАД №210730 від 28.05.2024 року, не містить відомостей про потерпілу та шкоду, яка їй завдана, а саме зазначено про відсутність потерпілої особи та завданої шкоди.

В протоколі зазначено, що подія правопорушення, а саме психологічне насильство, мала місце 17.05.2024 року о 23год30хвилин, проте переконливих доказів на підтвердження даної обставини не представлено.

Згідно рапорту про реєстрацію заяв по лінії служби "102", 18.05.2024 року о 12:55 зареєстровано заяву ЄО № 7051 "хуліганство", про те, що заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 очікує на поліцію, з її слів вночі її побив знайомий вночі, поліція ще не приїхала, просить провести розгляд справи з проханням провести розгляд справи відносно ОСОБА_1 , який 17.05.2024 року близько 23.30 завдав їй фізичного болю.

Згідно рапорту про реєстрацію заяв по лінії служби "102", 18.05.2024 року о 13:33 зареєстровано заяву ЄО № 7052 "інша подія", про те, що заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 очікує на поліцію, просить пришвидшити приїзд.

18.05.2024 року ОСОБА_2 підписано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. в якій остання просить органи поліції розібратися з ОСОБА_1 який 17.05.2024 року близько 23:30 завдав їй фізичного болю.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 від 18.05.2024 року зазначає, що 17.05.2024 року малознайомий чоловік ОСОБА_1 завдав їй за місцем мешкання фізичного болю, як саме ОСОБА_1 завдавав їй удари, вона не знає і сказати не може.

ОСОБА_2 не направлялась на огляд для виявлення тілесних ушкоджень.

Будь-яких відомостей про те, що відносно останньої ОСОБА_1 вчинялось психологічне насильство, зокрема які саме словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування висловлювались в бік ОСОБА_2 , не відомо і ці обставини працівниками поліції не встановлювались.

Так само й відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_2 зазнала фізичного болю від дій ОСОБА_1 , або про те, що останній обмежував її волевиявлення, спричинив емоційну невпевненість, тощо за матеріалами справи не встановлено.

Будь-яких свідків чи очевидців події, вказаної в протоколі не встановлено.

Виходячи з фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення не відповідає обставинам зазначеним в заяві та поясненні потерпілої.

В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив щодо ОСОБА_2 психологічне насильство, завдав шкоди її психічному здоров`ю, або такі наслідки були фактично спричинені, враховуючи що ОСОБА_2 так і не пояснила, що саме відбувалося під час її спілкування в її помешканні з малознайомим їй ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи, окрім нечітких та неконкретизованих пояснень ОСОБА_2 , відсутні будь-які інші належні й допустимі докази як на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, так і події правопорушення в цілому.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дотримуючись завдань КУпАП, вважаю за необхідне закрити дану справу за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна