Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 та її захисника Романовського В.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 - адвоката Романовського Володимира Олексійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 17.11.2023 о 23 год. 50 хв. в м. Луцьку по вул. Винниченка, 26, вчинила злісну непокору законному розпорядженню поліцейського Ткачука О.І. при виконанні ним службових обов`язків в охороні громадського порядку, а саме: на неодноразові вимоги не залишати місце вчинення адміністративного правопорушення, не реагувала на неодноразові вимоги поліцейського не називала своїх ідентифікуючих даних та не надавала документів, які засвідчують особу, чим вчинила злісну непокору та адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник Романовський В.О. подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом, неповно та необ`єктивно, з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник Романовський В.О. вказує про те, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Зазначає, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Проте, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечить закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Звертає увагу на те, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення та з долученого працівниками поліції до матеріалів справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 не реагувала на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони інкримінованого її правопорушення. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені не лише вимоги, які були поставлені працівниками поліції, але й у зв`язку з чим вони робилися, тобто, які дії були неправомірними. Таким чином, сторона захисту вважає, що працівником патрульної поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Окрім того, зазначає, що місцевим судом не було вжито заходів для виклику в судове засідання 18.12.2023 року ОСОБА_2 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Романовського В.О., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу до наступного висновку.

Згідно з частин першою, другої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною першою статті 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пункт 3 частини першої статті 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу (частина друга статті 268 КУпАП).

Відповідно до приписів частини другої статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 185 КУпАП розглядаються протягом доби.

Проте, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не було повідомлено про час і місце розгляду справи, оскільки у справі не має розписки про отримання судової повістки про виклик до суду на 18.12.2023 року. Крім того, ОСОБА_1 не було піддано приводу органами внутрішніх справа (Національною поліцією) відповідно до приписів частини другої статті 268 КУпАП.

Таким чином, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була розглянута без її повідомлення про час і місце її розгляду та обов`язкової її присутності, що є безумовною підставою для скасування постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Сторона захисту вказує про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №352964 від 18.11.2023 року, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №189482 від 17.11.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.11.2023 року, рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядового поліції Ткачука О.І. від 18.11.2023 року.

Зазначені вище обставини також підтверджуються оглянутим під час підготовки до апеляційного розгляду відеозаписом з місця події, з якого вбачається, як працівники поліції здійснюють патрулювання на службовому автомобілі. Потім, зупиняються та з кимось спілкуються, (як було встановлено в подальшому із ОСОБА_1 та іншими особами) та вказують, «що Вам немає дороги, немає де іти» на, що послідувало «нє». Після чого, працівники поліції почали встановлювати особу, яка перейшла проїзну частину дороги поза пішохідним переходом (як було встановлено в подальшому ОСОБА_1 ). Однак, остання ( ОСОБА_1 ) на вимоги працівників поліції пред`явити документи для перевірки особи та назвати свої ідентифікуючі дані відмовилася в категоричній формі, вказуючи про те, що зараз не режим паспортного контролю. Після чого, остання ( ОСОБА_1 ) залишила місце вчинення адміністративного правопорушення, хоча працівником поліції неодноразово наголошувалося не залишати його. В подальшому працівник поліції слідуючи за ( ОСОБА_1 ), а ж до УСБУ у Волинській області, неодноразово вказував про те, що б остання ( ОСОБА_1 ) не залишала місце вчинення адміністративного правопорушення, однак та не реагувала на вимоги працівника поліції, а тому була затримана та доставлена до районного управління поліції для встановлення її особи.

З наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 189482 від 17.11.2023 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано та доставлено до Луцького РУП ГУНП у Волинській області для встановлення особи, своєчасного розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання адміністративних матеріалів, припинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність вимог поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 , з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У матеріалах справи міститься копія постанови про накладання адміністративного стягнення серія ЕАТ №8161329 від 18.11.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 17.11.2023 року о 23 год. 44 хв. в м. Луцьк по вул. Винниченка, 26, здійснила перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушила вимоги п. 4.14 г ПДР України, за що її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КУпАП, та до неї було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Разом з тим, стороною захисту до апеляційного суду не було надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вищевказана постанова на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судом була скасована у встановленому законом порядку.

Крім того, в ході апеляційного розгляду в якості свідка був допитаний працівник поліції ОСОБА_3 , який надав пояснення про те, що 17.11.2023 року під час несення служби у складі екіпажу «Цунамі 107» спільно з сержантом поліції ОСОБА_4 в ході патрулювання по вул. Винниченка, м. Луцьк, було виявлено особу, яка порушила ПДР України, а саме перейшла проїзну частину дороги поза пішохідним переходом та продовжувала рухатися по ній. На його неодноразові вимоги пред`явити документи для перевірки особи та назвати свої ідентифікуючі дані відмовилася в категоричній формі. Після чого, намагалася покинути місце вчиненого адміністративного правопорушення, не реагувала на його вимоги зупинитися на місці вчинення правопорушення. В подальшому дану особу було затримано та доставлено до Луцького РУП ГУНП у Волинській області для встановлення особи, своєчасного розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання адміністративних матеріалів. Будь яких погроз чи недозволених методів зі сторони працівників поліції до ОСОБА_1 не було. Після встановлення особи, якою виявилась гр. ОСОБА_1 було складено протокол затримання, винесено постанову за ч.1 ст. 127 КУпАП та складено протокол за ст. 185 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про законність вимог поліцейського щодо не залишення ОСОБА_1 місця вчинення адміністративного правопорушення, не надання нею документів, які засвідчують її особу, а також не названня своїх ідентифікуючих даних, з огляду на те, що остання порушила ПДР України.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП за кваліфікуючою ознакою вчинення злісної непокори законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків в охороні громадського порядку.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено було 17 листопада 2023 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 26.02.2024 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 247, 268, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 - адвоката Романовського Володимира Олексійовича задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року в даній справі скасувати та постановити нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк