Справа № 148/662/24
Провадження №3/148/362/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.02.2024, підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді начальника з жовтня 2022 року.

Відповідно до ст.ст. 58, 59,66, 67 Статуту внутрішноьї служби ЗСУ, а також фінкціональних обовязків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 , перебуваючи на вказаній посаді, в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоровя особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, стан фінансового господарства; являється прямим начальником усього особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, на підполковника ОСОБА_1 як на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 покладаються організаційно-розпорядчу та адміністративно-господарські функції, а отже, він являється військовою службовою особою - субєктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови КМУ "Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування са соціальної підтримки" від 23.02.2022 № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:

-звертаються в устанволеному законом порядку до органів національної полдіції України щодо доставлення до ТЦК та СП осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП;

- розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням КУпАП.

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 на виконання вимог листа керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 16.01.2024 № 3538зкп/14-01-04-352/2024 проведена перевірка доводів громадянина ОСОБА_2 про неправомірні, на його думку, дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 30.10.2023 військовозобов?язаному ОСОБА_2 вручена повістка, відповідно до якої він повинен був 30.11.2023 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, 30.11.2023 ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та його подано у розшук.

Представниками поліції 25.12.2023 ОСОБА_2 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 складено протокол № Т/1360 від 25.12.2023 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_2 заявив, що 30.11.2023 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, про що особисто вказав в пояснені до протоколу.

У подальшому протокол № Т/1360 від 25.12.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_1 розглянуто та 29.12.2023 винесено постанову №2702, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 , при розгляді справи 29.12.2023 прийняв рішення про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП,не дослідивши всіх обставини справи, не прийнявши до уваги пояснення ОСОБА_2 про його перебування на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, підполковник ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, оскільки під час розгляду справи не врахував, що відповідно до виписки № 5989 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 29.11.2023 по 20.12.2023 в КНП «Немирівська міська лікарня», у зв?язку із чим не міг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та просить справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також, надав письмові пояснення, згідно яких 30.10.2023 військовозобов?язаному ОСОБА_2 вручена повістка № 8665 з вимогою прибути 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідною розпискою про отримання повістки № 8665. Однак ОСОБА_2 , будучи належним чином оповіщений про необхідність прибути 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений повісткою дату, час та місце не прибув. 25.12.2023 ОСОБА_2 , відповідно до ст. 259 КУпАП, працівниками Національної поліції України доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративного протоколу. Тогож дня відносно нього уповноваженою особою ОСОБА_3 складено протокол №Т/1360 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, ознайомлено зі ст. 63 Конституції України, а також, правами та обов?язками, передбаченими ст. 268 КУпАП. У поясненнях до протоколу № Т/1360, ОСОБА_2 зазначив наступне: «Тому що був на лікуванні, перебував на стаціонарному лікуванні». Жодних підтверджуючих документів, доказів, клопотань або заяв ОСОБА_2 не надавав. 29.12.2023 він як начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі протоколу розглянув матеріали справи № Т/1360 щодо ОСОБА_2 , який на розгляд справи не зявився та підтверджуючих хворобу документів не надав. 28.02.2024 ОСОБА_2 сплатив штраф в розмірі 3400 грн, що підтверджується квитанцією № 1 від 28.02.2024, постанову не оскаржував. Отже, при розгляді справи відносно ОСОБА_2 він діяв в межах наданих йому повноважень, оцінивши наявні в справі докази, прийняв рішення за внутрішнім переконанням.

Відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачена частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

Виходячи із аналізу вказаної законодавчої норми, об`єктивною стороною недбалості є недбале ставлення до служби, а саме невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення від 29.02.2024, у провину підполковнику ОСОБА_1 ставиться те, що він, не дослідивши всі обставини справи, не приймаючи до уваги пояснення громадянина ОСОБА_2 про його перебування на стаціонарному лікуванні, прийняв рішення про притягнення останнього до адмінвідповідальності.

Вирішуючи питання про те, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 172-15 КУпАП, суд виходить із такого.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє до тепер.

Судом встановлено, що згідно постанови № 2702 від 29.12.2023 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, та наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 12-13).

Також судом установлено, що підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та винесення підполковником ОСОБА_1 вказаної вище постанови став протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, складений начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_3 , про те, що військовозобовязаний ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про необхідність зявитися 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для військової служби у військовій частині, що підтверджується розпискою про отримання повістки, у визначений повісткою строк не зявився, чим порушив вимоги Законів України "Про оборону", "Про військовий обовязок та військову службу", "Про мобілізаційну підготовку" (а.с. 11).

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов?язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК та СП .

З аналізу викладеного вище слідує, що підполковник ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.12.2023 діяв в межах своїх повноважень щодо розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

На переконання суду, вказаних вище вимог ОСОБА_1 при розгляді справи відносно ОСОБА_2 дотримано, так як враховано, що останній був під розписку належним чином повідомлений про необхідність зявитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023 та у визначений час та дату не зявився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП. При цьому начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 також було враховано, що згідно протоколу № Т/1360 від 25.12.2023 ОСОБА_2 був повідомлений, коли відбудеться розгляд справи відносно нього, а також йому розяснено права, визначені ч.2 ст. 268 КУпАП, зокрема і право давати пояснення та подавати докази. Однак на підтвердження своїх пояснень, викладених у протоколі про те, що перебував на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_2 належних доказів, зокрема виписка № 5989 КНП «Немирівська ЦРЛ», на час розгляду справи не надав, з заявою про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою до ІНФОРМАЦІЯ_2 не звертався. Відповідні докази в матеріалах справи №Т/1360 відсутні.

Крім того, у наданих ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення поясненнях не зазначено, де саме він перебував на стаціонарному лікуванні, що унеможливлювало збирання особою, яка складала протокол, доказів, які б підтверджували його невинуватість.

А тому доводи про те, що вказані обставини не були дослідженні підполковником ОСОБА_1 при розгляді справи відносно ОСОБА_2 безпідставні. Оскільки документи, які б підтверджували поважність неявки ОСОБА_2 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на розгляд справи були відсутні, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв правомірно притягнувши ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Крім того, як встанволено із квитанції до платіжної інструкції, 28.02.2024 ОСОБА_2 відповідно до постанови № 2702 від 29.12.2023 сплачено штраф у розмірі 3400 грн. Тобто, він фактично погодився із тим, що вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпА, вказану постанову не оскаржував та вона набула законної сили.

Отже, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення (а.с. 2-7), лист №7/834 від 20.02.2024 (а.с. 9,10), копію протоколу № Т/1360 від 25.12.2023 (а.с. 11), копію постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 від 29.12.2023 № 2702 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 12-13), копію Виписки №5989 КНП «Немирівська міська лікарня» (а.с. 14, 15), письмові пояснення ОСОБА_3 від 13.02.2024 (а.с. 18-20), копію квитанції від 28.02.2024 (а.с. 21), копії матеріалів справи № Т/1360 за ознаками ч.2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 (а.с. 34-40), суд доходить висновку про недоведеність перед судом поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про його недбале ставлення як військової службової особи до військової служби ,вчинене в умовах особливого періоду, у зв`язку з чим спростовується наявність в його діях складу адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, 172-15, 247, 283, 287, 289 КУпАП, ст. 3 СК України, суддя, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 08.05.2024.

Суддя Л.А. Штифурко