Справа № 944/7861/23 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 33/811/1062/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 рокуЛьвівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 13 грудня 2023 року, о 23 год 33 хв, на 09 км +100 м, автодороги Львів-Краковець, керував автомобілем марки «BMW 320», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, почервоніння очей та обличчя). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився проходити на місці зупинки та в медичному закладі. (Висновок лікаря №002938).

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що постанову від 28.05.2024 року опубліковано в Єдиному реєстрі судових рішень 10 червня 2024 року. 12 червня 2024 року ознайомився з повним текстом оскаржуваного рішення і почав готувати апеляційну скаргу, яку подав 19.06.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова незаконна, необґрунтована, прийнята з грубим порушенням прав.

Звертає увагу на те, що лікар ОСОБА_2 , який проводив огляд не є таким, що пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно із чинним законодавством.

Крім того, у висновку про стан сп`яніння, який видається на підставі акту медичного огляду, має бути зазначено результат обстеження, а не факт відмови від такого обстеження.

Зазначає, що ОСОБА_1 маючи право та бажання здати біологічні зразки був обмежений у такому, що є порушенням його прав.

В судове засідання апеляційного суду призначене, на 10.45 год. 19.07.2024 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час і місце судового засідання останній був належним чином повідомлений.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що законодавством встановлені досить короткі строки розгляду апеляційної скарги, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2024 року серії ААД №569808, в якому викладені обставини справи; висновком щодо результатів медичного оглячду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002938 від 14 грудня 2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду; постановою про накладення адміністративного стягненя в справі про адміністративне правопорушення у сері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №565600, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що він 13 грудня 2023 року, о 23 год 33 хв, на 9 км+100м автодороги Львів-Краковець керував транспортним засобом та здійснив обгін попутного транспортного засобу на перехресті; компакт-диском з відеозаписом події, з якої вбачається, що ОСОБА_1 в медичному закладі відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводив лікар-нарколог, який є спеціалістом наркологом професійного (спеціалізованого) медичного закладу, тому не проходження ним навчань тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, не може бути підставою для визнання недійсним огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його результат.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дії працівників медичного закладу не оскаржував.

Як вбачається з відезапису події ОСОБА_1 в медичному закладі відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та бажав щоб у нього були відібрані зразки біологічного середовища.

Відповідно до розділу п. 7 ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до п.10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Таким чином, із зазначених норм вбачається, що проведення лабораторного дослідження є обов`язковим для визначення стану наркотичного сп`яніння, а для визначення стану алкогольного сп`яніння достатньо використання газоаналізатора.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу пояснень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними поясненням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року.

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року про притягнення відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук