Провадження №: 3/752/5059/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянина України, тимчасово не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 11.05.2024 року о 14 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській, буд. 10, керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», за результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,50 %, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав. Вказав, що в той день не вживав алкоголь.

Захисник ОСОБА_1 - Конончук З.В. в судовому засіданні просила закрити провадження у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтувала тим, що ОСОБА_1 11.05.2024 року спочатку пройшов огляд на стан сп"янніння за допомогою "Драгеру", результат якого показав 1,99 проміле. Вказала, що ОСОБА_1 не погодився з вказаними результатами та виявив бажання пройти огляд на стан сп"яніння вже у лікаря-нарколога і відповідно до висновку з КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" результат 1,5%. Захисник вказує, що такі результати сильно відрізняються, і є неможливим якби водій дійсно перебував у стані алкогольного сп"яніння. Захисник вказала, що ОСОБА_1 не довіряв ані "Драгеру", який був на місці зупинки, ані "Драгеру", який був у лікаря-нарколога. Також вказала, що ОСОБА_1 не погоджуючись з результатом "Драгеру" вже у лікаря нарколога, зранку наступного дня, 12.05.2024 року, пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння, де були відібрані біологічні зразки (сеча) для аналізу і відповідно до висновку від 17.05.2024 року ОСОБА_1 12.05.2024 року в стані алкогольного сп"яніння не перебував. Захисник вказує, що у лікаря-нарколога ОСОБА_1 повторно не пропонували пройти огляд і його не відсторонили від права керування, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №720159, висновком № 002087 від 11.05.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», відповідно до якого 11.05.2024 року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння - 1,50 проміле.Також факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Твердження захисника про те, що результати приладу "Драгер" на місці зупинки та у лікаря-нарколога відрізняються і це не є можливим, суд до уваги не приймає, оскільки для людини без медичної освіти очевидним є те, що різні показники стану алкогольного сп`яніння а саме о 14 год 52 хв. результат 1,99 проміле, а о 15 год. 50 хв. 1,5 проміле, обумовлюються тим, що на період зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 та до часу проходження його огляду у лікаря-нарколога пройшла година, за яку алкоголь має властивість виводитися із організму. Також суд не погоджується з твердженням захисника, що такі показники сильно різняться, оскільки кожен вид спиртного напою має різний вміст спирту і має певний час виведення, в тому числі який залежить від маси тіла людини.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 повторно не пропонували пройти огляд у лікаря-нарколога, суд також відхиляє, оскільки, як було вказано захисником, і ніким не оспорювалось, ОСОБА_1 вже проходив огляд на місці зупинки і в той же день повторно пройшов огляд вже у лікаря-нарколога, а тому пропонувати ОСОБА_1 втрете в той же день пройти огляд на стан сп"яніння чинним законодавством не передбачено, враховуючи і той факт, що ОСОБА_1 був ознайомлений з можливістю самосійно пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння.

Крім того, суд не приймає до уваги наданий стороною захисту висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №002443 від 17.05.2024 року, відповідно до якого 12.05.2024 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_1 в стані сп"яніння не перебував, оскільки такий огляд проведено в порушення вимог ст. 266 КУпАП за минуванням двох годин, аж на наступний день.

Вказівка захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається як працівниками поліції було вилучено посвідчення водія, а тому, на переконання суду, працівники поліції вчинили необхідні та передбачені законодавством дії для відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а подальший контроль за діями останнього законодавством не передбачений.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко