Справа №: 307/458/24
Провадження № 3/307/211/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

07 лютого 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

розглянувши матеріали, якi надійшли від відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки с. Дернівка Броварського району Київської області, жительки АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

начальником відділення інспекторів відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , в період з 08 год. 00 хв. 12 листопада 2023 року по 08 год. 00 хв. 13 листопада 2023 року, виконувала наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді "Перевірка документів" на території пункту пропуску для міжнародного сполучення "Солотвино" (тип Б) відділу кордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б). В ході проведення службового розслідування встановлено факт порушення визначених вимог щодо порядку дій у разі спрацювання бази даних "Ризик". Так, під час аналізу інформації в базі даних підсистеми "Ризик" було встановлено, що відносно громадянина України ОСОБА_3 міститься інформація про подвоєння в`їздів: 14 лютого 2022 року через пункт пропуску "Ужгород" та 13 листопада 2023 року через пункт пропуску "Солотвино". За результатами вивчення витягів з бази даних програмно-технічного комплексу автоматизації прикордонного контролю "Гарт-1/П" (далі - ПТК АПК "Гарт-1/П"), які надані підрозділом, встановлено, що відомості про перетинання державного кордону на в`їзд в Україну в пункті пропуску "Солотвино" громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , було введено 13 листопада 2023 року о 14:24:43 год. під системним іменем і паролем сержанта ОСОБА_5 в якості пішохода. Відповідно до витягів з бази даних програмно-технічного комплексу автоматизації прикордонного контролю "Гарт-1/П" в полі "Інформація" вікна пошуку особи в журналі в в`їзду-виїзду осіб наявний запис "RK:1", що свідчить про спрацювання онлайн бази "Ризик-перетин". Під час вивчення відомостей, які містяться в базі даних підсистеми "Ризик", встановлено, що спрацювання онлайн бази даних "Ризик-Перетин" відбулось внаслідок задвоєння зафіксованих перетинів державного кордону вказаною особою на напрямку в`їзд в Україну: 14 лютого 2022 року та 13 листопада 2023 року. За умови здійснення сержантом ОСОБА_6 доповіді старшому прикордонних нарядів в пункті пропуску штаб-сержанту ОСОБА_7 про спрацювання бази даних "Ризик-Перетин" та проведення відповідних заходів, щодо перевірки порядку виїзду з України громадянина ОСОБА_3 , факт відсутності відомостей про виїзд даної особи території з України був би виявлений та вжиті відповідні заходи, згідно з вимогами законодавства України. Таким чином факт невжиття уповноваженою службовою особою підрозділу охорони кордону сержантом ОСОБА_6 заходів за результатами спрацювання бази даних "Ризик-перетин", вважається підтвердженим. Своїми діями сержант ОСОБА_1 порушила вимоги абзацу 4 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

До матеріалів справи долучене письмове пояснення ОСОБА_1 , в якому вона зазначила, що 13 листопада 2023 року вона виконувала наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді "Перевірка документів" на території міжнародного пункту пропуску "Солотвино". 14 год. 24 хв. на в`їзд в Україну прибув громадянин України ОСОБА_8 . Після подачі ним документів на паспортний контроль вона перевірила їх дійсність і приналежність відповідній особі візуально та за допомогою технічних засобів, після чого внесла інформацію про особу до бази даних "Гарт". Жодних спрацювань щодо даної особи в системі не відбулося.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , письмового пояснення ОСОБА_1 , в якому вона фактично заперечує свою вину та характеристики, жодних інших доказів, в тому числі і матеріалів службового розслідування щодо ОСОБА_1 , до матеріалів справи не долучено.

За наведеного, відсутні докази про те, що ОСОБА_1 недбало ставилася до військової служби.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, у справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-15 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-15 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко