Справа № 517/579/24
Провадження № 3/517/469/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року смт. Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працюючого заступником начальника ВІПС « Павлівка » (типБ) ВПС « Великокомарівка » (типБ) ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 256701 від 01 травня 2024 року встановлено, що у період з 24.02.2024 року по 10.03.2024 року ст. л-нт ОСОБА_1 виконуючи обов`язки начальника ВІПС «Павлівка» (тиаБ) ВСП «Великокомарівка» (типБ), облікував у «Книзі прикордонної служби» дані, які не відповідають дійсності щодо несення служби в прикордонних нарядах окремими військовослужбовцями ВІПС « Павлівка » (типБ) ВСП «Великлклмарівка» (типБ) та 01.03.2024 року відпрацював рапорт про виплату додаткової винагороди особовому складу за лютий 2024 року, де вказав невірну кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України, на підставі якого було нараховано та виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу виконання нових (спеціальних) завдань, чим порушив вимоги ст. 11, 16, 36, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, абз. 4 п.1.1 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, п. 8 Особливостей виплати військовослужбовцем ДПСУ винагород, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджених наказом МВС України від 01.09.2023 року № 726, додатку 4 п.п. 1 п. 2 наказу АДПСУ від 23.11.2020 року № 120. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, однак згідно довідки про належне сповіщення учасників справи про дату та час розгляду справи, ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про те, що розгляд справи відбудеться у приміщенні Фрунзівського районного суду Одеської області 08 травня 2024 року о 10 год. 00 хв.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаній демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-14 КУпАП цього ж Кодексу, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 враховуючи, що права та законні інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у даному випадку, жодним чином не будуть порушені.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 256701 від 01 травня 2024 року, з якого вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення; висновком службового розслідування по факту фіктивного обліку несення служби в прикордонних нарядах окремих військовослужбовців відділення інспекторів прикордонної служби « Павлівка » (типБ) відділу прикордонної служби « Великокомарівка » (типБ); Витягом з книги штатного посадового обліку відділення інспекторів прикордонної служби « Павлівка » (типБ) відділу прикордонної служби « Великокомарівка » (типБ); Витягом з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « Павлівка » (тип Б) відділу прикордонної служби « Великокомарівка » (типБ); Довідкою-розрахунком щодо виплати військовослужбовцям ДПС України винагород; рапортом заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « Павлівка » (типБ) відділу прикордонної служби « Великокомарівка » (типБ) старшого лейтенанта ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 23 квітня 2024 року; письмовим поясненням гр. ОСОБА_1 від 01 травня 2024 року.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. У судді відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-14 КУпАП настає за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень. За ч. 2 ст. 172-14 КУпАП настає за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У відповідності до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, при цьому в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому суд вважає за необхідне їх застосувати при розгляді даної справи, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Таким чином, суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини події та додані до адміністративних матеріалів документи, вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, тому його дії правильно кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-14 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 172-14 КУпАП, яка доведена повністю та вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 2 статті 172-14 КУпАП, у виді штрафу. Накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 грн., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ч. 2 ст. 172-14, ст.ст. 245, 251, 278, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працюючого заступником начальника ВІПС «Павлівка» (типБ) ВПС « Великокомарівка » (типБ) ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працюючого заступником начальника ВІПС «Павлівка» (типБ) ВПС « Великокомарівка » (типБ) ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня винесення постанови, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У випадку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, накладеного на нього, тобто 34 000 грн., що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: