Справа № 143/462/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.2024 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ст. 124 КУпАП,-

Встановив:

18.05.2024 о 11 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту «а» п. 2.3 ПДР перед початком руху не забезпечив технічну справність стану транспортного засобу, внаслідок чого під час руху здійснив зіткнення із транспортним засобом Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зазнав технічних пошкоджень.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №325889 від 18.05.2024, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП, 18.05.2024 о 11 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не забезпечив технічну справність стану транспортного засобу, в результаті чого створив аварійну ситуацію для транспортного засобу Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого останній здійснив дорожньо транспортну пригоду з транспортним засобом Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях та пояснив, що під час руху керованого ним транспортного засобу відірвалася рульова тяга, внаслідок чого він виїхав на зустрічну смугу руху та відбулося зіткнення із автомобілем Audi 80.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту «а» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім показів ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується в сукупності протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 325888 від 18.05.2024 року, схемою місця ДТП від 18.05.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 18.05.2024.

Водночас, суд дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. В п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25). У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушеннями, які суд не має можливості усунути самостійно, унеможливлює об`єктивний розгляд справи та ставить під сумнів зазначене в протоколі.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 5 ст. 122 КУпАП, становить порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

За своєю правовою природою наведена норма є відсильною, оскільки для встановлення всіх її необхідних ознак (елементів) слід звертатися до інших її частин.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП під час формулювання об`єктивної сторони протиправного діяння має бути обов`язково зазначено, які саме порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, були порушені водієм і знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП слідує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не забезпечив технічну справність стану транспортного засобу, в результаті чого створив аварійну ситуацію для транспортного засобу Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Як зазначено вище відповідно до підпункту «а» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Разом із цим, в протоколі не міститься належного обґрунтування того, що порушення водієм вимог підпункту «а» п. 2.3 ПДР є співставним із порушеннями, передбаченими частинами першою - четвертою ст.122 КУпАП.

Водночас, суд відзначає, що частинами першою - четвертою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за:

1) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (частина перша статті);

2) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди (частина друга статті);

3) ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху (частина третя статті);

4) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину (частина четверта статті).

На переконання суду порушення водієм вимог підпункту «а» п. 2.3 ПДР не відноситься до переліку будь яких порушень, передбачених частинами першою - четвертою ст. 122 КУпАП, а відтак не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 доцільно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106» 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя