ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1528/22 Номер провадження 33/814/169/24Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія:частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним за те, що 02 травня 2022 року о 20 год 50 хв в м. Полтава, вул. Зіньківська 37 а керував транспортним засобом Renault symbol д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводився, у чергового лікаря нарколога, в медичному закладі, зі згоди водія, згідно висновку № 177 від 02 травня 2022 року ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку скаржника, постанова судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню з подальшим ухваленням нового судового рішення, яким слід закрити провадження по вказаній справі.

ОСОБА_1 зазначає, що судом не взято до уваги відсутності факту керування ним транспортним засобом. Також, не враховано клопотання про відкладення розгляду у справі, яке було направлено на адресу суду та неправильно зазначено місце проживання останнього.

Також скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року, у зв`язку з пропуском з поважних причин.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції справу розглянуто за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за для ефективного здійснення захисту прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі подачі апеляційної скарги, яка має містити обґрунтовані та зважені зауваження щодо постанови місцевого суду, важливе значення має всебічне дослідження оскаржуваного рішення, зокрема шляхом ознайомлення або отримання її копії.

Враховуючи, що наведені обставини пропуску строку на оскарження постанови судді першої інстанції є поважними, то клопотання про поновлення строку на оскарження постанови слід задовольнити.

Щодо клопотання про призначення захисника

У відповідності до приписів частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Згідно з частиною 3 статті 271 КУпАП, якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений центром із надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертається до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення йому захисника через центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак, він не надає доказів на підтвердження того, що є суб`єктом права на безоплатну правову допомогу.

Законом України «Про безоплатну правову допомогу» не передбачено призначення судом захисника по справах про адміністративні правопорушення, крім випадків затримання чи адміністративного арешту.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості самостійного звернення для отримання правничої допомоги до місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Також, суд апеляційної інстанції 26 січня 2024 року письмово роз`яснив ОСОБА_1 право на звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Щодо оскарженої постанови

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У свою чергу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 230145 від 02 травня 2022 року від ОСОБА_1 не надійшло жодних зауваження щодо його суті та змісту, навпаки останній від підпису та дачі пояснень по суті правопорушення відмовився, що можна встановити з відеозапису, який мається у справі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 230145 від 02 травня 2022 року; дані відеозапису, надані працівниками поліції; письмові пояснення свідка, висновки щодо результатів огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв`язку з цим, апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги

Щодо невстановлення факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом суд апеляційної інстанції зазначає, що під час перегляду відеозапису, що мається в матеріалах справи скаржник, на запитання поліцейського, відповідає, що рухався на автомобілі від знайомого.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.3), яка надаючи пояснення працівнику поліції вказала, що вона будучи черговою по переїзду П4-11, бачила як водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault symbol д.н.з. НОМЕР_1 здійснив з`їзд з залізничних колій.

Посилання апелянта на формальний розгляд судом його справи, зокрема неправильне зазначення адреси проживання та розгляд справи незважаючи на клопотання про відкладення апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що місцевий суд здійснив розгляд справи у відповідності до вимог КУпАП, дослідив належним чином зібрані докази в їх сукупності, яким надав належну правову оцінку, про що зазначено в тексті мотивувальної частини постанови.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання ОСОБА_1 про порушення права на захист судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення частиною 2 статті 251, статтею 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

За змістом частини 1 статті 268 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки, у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб або участь такої особи визнана обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 02 травня 2022 року, про дату час та місце розгляду у справі в суді першої інстанції, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином. Також ОСОБА_1 24 травня 2022 року, 25 травня 2022 року та 08 червня 2022 року подавав до Київського районного суду м. Полтави заяви про відкладення розгляду у справі мотивуючи свої заяви проживанням в місті Харкові та неможливістю прибути в судове засідання, поряд з цим ОСОБА_1 не вказав, які саме обставини позбавляють його можливості приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі має можливість висловити всі свої заперечення щодо оскаржуваного судового рішення, з яким вона незгодна, при цьому вказавши, які, на її думку, допущено порушення норм матеріального та процесуального права як працівниками правоохоронних органів, так і місцевим судом.

Посилання апелянта на ту обставину, що він не підписував протокол про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та під час перегляду відеозапису, який було надано працівниками поліції. Але відсутність підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколі про адміністративне правопорушення є його правом а не обов`язком та не дає підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення № ААД 230145 є неналежним чи недопустимим доказом.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено а під час апеляційного перегляду постанови суду не встановлено.

Висновок суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль