Справа № 738/1673/24
№ провадження 3/738/666/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року місто Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання Гронь О.К.

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ст. 124 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №185764 від 14 липня 2024 року, складеним інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м.Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області Пацюком В.П., 24 липня 2024 року о 03.10 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Л. Каденюка, 4 в с. Веселе, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого наїхав на земельний насип, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль механічних пошкоджень не отримав, потерпілі відсутні, чим порушив п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на те, докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом та вчинення ДТП з його участю, а також порушення ним п.12.1 ПДР, внаслідок чого наслідком його неправомірних дій є наїзд на земельний насип, відсутні, наголошує на тому, що водій несе відповідальність за ст.124 КУпАП не за будь-яке порушення ПДР, а лише за порушення, яке посягнуло на суспільні відносини у сфері власності та спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу ч.2 ст. 268 КУпАП вбачається, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не є обов`язковою.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 за наявними у матеріалах справи доказами.

Вивчивши та дослідивши докази в їх сукупності, заслухавши свідка, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ..

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки руху.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову ознаку у вигляді порушення Правил дорожнього руху України із наслідками у вигляді механічного пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, чи іншого майна.

Враховуючи об`єктивну сторону правопорушення, додатковим його обов`язковим об`єктом є також суспільні відносини у сфері власності.

Отже, беручи до уваги викладене, водій несе відповідальність за ст.124 КУпАП не за будь-яке порушення ПДР, а лише за порушення, яке посягнуло на суспільні відносини у сфері власності та спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу чи іншого майна.

Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи в суді вимагається доведення того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив ДТП.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, до протоколу додано схему місця ДТП, у якій зазначено, що видимі пошкодження на автомобілі відсутні.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_2 та вчинення ним ДТП матеріали справи не містять.

У письмовому клопотанні ОСОБА_1 заперечує керування транспортним засобом, стверджує про те, що автомобілем керувала ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що на прохання ОСОБА_1 вона керувала транспортним засобом, заблукала та застрягла у багнюці, а потім пішла за допомогою, щоб витягти авто, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі, оскільки мав травму ноги.

На підтвердження наявності травми у ОСОБА_1 , останнім надано суду довідку військово-лікарської комісії від 03 червня 2024 року, виписку із медичної карти хворого №6402КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради травматолого-ортопедичне відділення, довідку військово-лікарської комісії від 04 липня 2024 року.

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України суду не надано.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити фактичні обставини у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У відповідності до статті 7 КУпАП, статті 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина