ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8828/24
провадження № 3/753/3445/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 02 травня 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2024 року серії ВАВ 576248, ОСОБА_1 21 квітня 2024 року, о 15 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру стосовно свого батька, в ході якого не надавала ліки, продукти харчування та не доглядала за ним, чим своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2024 року серії ВАВ № 576248, складений стосовно ОСОБА_1 ; рапорт працівників поліції; заява ОСОБА_2 про притягнення її сестри до адміністративної відповідальності; пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Так, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 576248 від 24 квітня 2024 року зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 21 квітня 2024 року, о 15 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру стосовно свого батька ОСОБА_3 , в ході якого не надавала ліки, продукти харчування та не доглядала за ним тощо.

Як вбачається з рапорту працівників поліції, 21 травня 2024 року за викликом ОСОБА_2 , який повідомив, що його сестра вдарила батька, не давала йому ліки, не доглядала за ним, наразі вона у квартирі відсутня. Далі прибув екіпаж працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 . Після прибуття ОСОБА_3 (батько) повідомив, що донька зловживаючи довірою, обманула його та переоформила на себе квартиру.

Суддею також досліджено письмову заяву та пояснення ОСОБА_2 (брата) від 21 квітня 2024 року, в яких останній зазначає, що з 17.04.2024 до 21.04.2024 перебував на службі, оскільки є військовослужбовцем. Зазначає, що його батько ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (лежачий, сам пересуватись не може, позаяк відсутня нога). Його опікуном є ОСОБА_1 (його сестра), яка впродовж декількох днів не надавала батьку належного догляду, а саме: не надавала ліки, відсутні продукти харчування та неприбрано. Вважає, що такими діями його сестра намагається «укоротити батьку вік» та заволодіти квартирою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснюючи тим, що її просто обмовляє її брат та в іншому провадженні стосовно неї за вчинене домашнє насильство суд справу закрив, тому вважала, що і в цьому випадку суд зобов`язаний прийняти аналогічне рішення.

На питання суду щодо обставин події ОСОБА_1 конкретні відповіді на надавала, лише негативно характеризувала свого брата, який, на її думку, не надто сумлінно проходить військову службу у ЗСУ.

Із врахуванням досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням пояснень наданих у судовому засідання, суддя дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 173-2 КУпАП, домашнє насильство є собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце лише тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної шкоди або шкоди психічному здоров`ю потерпілому.

Оцінюючи можливість настання шкоди здоров`ю потерпілого внаслідок вчиненого стосовно нього домашнього насильства, то суд враховує й особливо вразливе становище потерпілого, який потребує постійного стороннього догляду, який ОСОБА_1 не здійснювався, водночас позбавлення можливості отримувати ліки та харчування вочевидь матимуть негативні наслідки для останнього.

У справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушниці, ступеню її вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують її відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 173-2, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко