ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/563/24 Справа № 202/9167/23 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Борисенка Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Борисенка Р.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 01.05.2023 року 21 год. 50 хв. в м. Краматорськ, вул. Дружби біля буд. 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Борисенко Р.Ю. порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2024 року, як незаконної, та просить закрити провадження по справі.

Посилається на те, що у порушення вимог ст. 268 КУпАП, судом було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, незважаючи на те, що захисник подав клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з відрядженням, а ОСОБА_1 подав клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з виконанням завдання по захисту Батьківщини від збройної агресії рф.

Наявні у матеріалах провадження відеозаписи не фіксують взагалі керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає об`єктивну сторону правопорушення, а отже і його склад.

Також наявні відеозаписи не фіксують складання протоколу, роз`яснення прав ОСОБА_1 , зачитування протоколу, його вручення, однак фіксує відсутність понятих, що на думку захисника є обов`язковим.

Зазначає, що друге відео, наявне в матеріалах провадження, знято на особистий телефон працівника поліції, що не є технічним засобом фіксації правопорушення та ходу і процесу його докуметування. Враховуючи цей відеозапис, на відео ОСОБА_1 веде себе спокійно, відповідає на запитання і виконує вимоги працівників поліції, не має жодних ознак сп`яніння, як почервоніння обличчя і хитка хода, як вказано в рапорті працівника поліції.

Захисник звертає увагу на пояснення опитаного ОСОБА_2 , який пояснив, що є військовослужбовцем, 01.05.2023 року близько 21.50 годин, разом з військовослужбовцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , знаходились в стоячому автомобілі марки «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 біля буд. № 2 по вул. Дружби у м. Краматорськ Донецької області. ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, що не рухався. ОСОБА_2 знаходився на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидіння. До автомобіля позаду під`їхав інший автомобіль, з якого вийшли працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов їм на зустріч, а вони з ОСОБА_3 залишилися у автомобілі, але через відкриту водійську дверцяту все чули і через скло все бачили. Один з працівників поліції спитав у ОСОБА_1 , чи вживав він алкогольні напої, на що останній відповів, що вживав пиво (вживали разом за день до цих подій), потім попросив дихнути. ОСОБА_1 дихнув і працівник поліції заявив, що останньому необхідно пройти тест на вміст алкоголю і якщо він відмовиться, або тест покаже біль 0,2 проміле на ОСОБА_1 буде складено протокол. Потім працівник поліції спитав, що є у ОСОБА_1 права і той показав йому свої водійські права. Потім працівник поліції сказав, що їм треба показати свою роботу перед керівництвом, щоб ОСОБА_1 йому довіряв, вони складуть адмінпротокол за ст.130 КУпАП, але він нікуди не піде. Також працівник поліції сказав, що коли включить відео, щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на вміст алкоголю і сказав, що не має з собою прав, інакше їх треба буде вилучати. ОСОБА_1 послухався, після чого поліцейський дістав свій мобільний телефон та почав знімати ОСОБА_1 , а інший поліцейський запропонував йому пройти тест, від проходження якого ОСОБА_1 по домовленості відмовився та підтвердив відсутність прав. Після цього працівник поліції виключив свій телефон, на ОСОБА_1 склали два протоколи, ще раз запевнили, щоб він не хвилювався і відпустили. ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля і вони поїхали до місця своєї дислокації.

Свідок ОСОБА_2 підтверджує, що 01.05.2023 року ОСОБА_1 алкогольних на поїв не вживав, весь день ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були разом, автомобіль працівники поліції не зупиняли, він стояв і не рухався, понятих при складання протоколу не було, працівник поліції записував відео на свій мобільний телефон.

Викладені захисником в апеляційній скарзі пояснення ОСОБА_3 та особи, як притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 .

Крім цього захисник посилається на те, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду України, зокрема: Постанова ВСУ від 20.05.2020 року у справі №534/5741/16-а та Постанова ВСУ від 29.04.2020 року у справі № 161/5372/17, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а покази свідків інспекторів патрульної поліції при розгляд справ про адміністративне правопорушення, є недопустимими доказами.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 296489 зазначено, що свідки не залучались і подія зафіксована на камеру № 472176, яка записала тільки перший відеофайл. Таким чином сама посадова особа зазначила про відсутність понятих і запис тільки одного відеофайлу на боді камеру, що, на думку апелянта, вказує на недопустимість, як доказу другого відеофайлу, хоча він сам по собі нічого не доказує.

Захисник також вказує, що судом було відмовлено стороні захисту у допиті в якості свідків працівників поліції, що складали протокол та рапорт; військовослужбовців, які перебували з ним момент складання адміністративного протоколу. Також відмовлено у проведенні судових засідань із застосуванням аудіо-, відеофіксації.

Судом не враховано і у судовому рішення не зазначено позицію щодо наявних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також не враховано, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який захищає Батьківщину від збройної агресії рф, а позбавлення його права керування, фактично позбавить його можливості виконувати свої службові обов`язки.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Натомість захисник Борисенко Р.Ю. не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , який наразі проходить військову службу в лавах ЗСУ, а тому апеляційний суд, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, вважає можливим проведення апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Борисенко Р.Ю. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стверджував, що працівники поліції при складанні адмінпротоколу ввели в оману ОСОБА_1 , запевнивши, що йому нічого не буде, а протокол їм потрібен лише для показників в роботі. Натомість заяв до компетентних органів в порядку ст.214 КПК України щодо факту можливої фальсифікації матеріалів даної справи працівниками поліції сторона захисту не подавала.

Також зазначив, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами перешкодить тому у виконанні обов`язків військової служби по захисту Батьківщини від збройної агресії рф.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: відеозапис з нагрудної камери працівника поліції bodycam 47217; постанову № 464707, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні 01.05.2023 року правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП; рапорт працівника поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №296489 від 01.05.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 01.05.2023 року о 21.50 год. в м. Краматорськ вулиця Дружби, біля будинку №2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано із використанням технічного засобу відеозапису bodycam № 47217, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено не надходили. Зафіксовано, що документи тимчасово не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до довідки до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №296489 від 03.05.2023 року, за обліками Інформаційного порталу Національної поліції та Національної автоматизовано-інформаційної системи Головного сервісного центру України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії В, видане 05.06.2012 року (а.с. 4).

Згідно рапорту капрала поліції взводу № 2 роти № 2 БПП в м. Краматорськ та Словянськ УПП в Донецькій області ДПП Артема Бородіна від 01.05.2023 року вбачається, 01 травня 2023 року він заступив у нічну зміну у складі екіпажу Циклон 104. Патрулюючи вулиці міста Краматорськ, по вулиці Дружби біля будинку № 2, було зупинено транспортний засіб «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався під час дії комендантської години. Було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , військовослужбовець В/Ч НОМЕР_3 , головний сержант, командир взводу. В ході спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. На водія ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.3).

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №464707, 01.05.2023 року ОСОБА_1 також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 01.05.2023 року о 21.50 годин в м.Краматорську по вул. Дружби, біля будинку № 2 керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, який належить іншому транспортному засобу та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п.2.9 в, та п.п.2.1 а ДПР України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься у 2 файлах на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.2).

Так, з відеофайлу export-4tk1t тривалістю 21:52:26 21:52:30, який містить відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського bodycam № 47217 вбачається, що 01.005.2023 року о 21:52:26 годин працівники патрульної поліції підійшли до транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , із-за керма якого вийшов ОСОБА_1 . На запитання працівників поліції, чи він тверезий, ОСОБА_1 відповів так. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 дихнути, останній погодився та дихнув. Після цього ОСОБА_1 повідомив, що випив пляшку пива (21:52:03 годин запису). Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 сказав: Не буду(21:52:05 годин запису). Потім працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що зараз йому буде запропоновано пройти тест на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, якщо результат тесту покаже менше 0,2 проміле, він зможе їхати далі. Якщо результат тесту буде більше 0,2 проміле, або якщо водій відмовиться від проходження огляду, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

На відеофайлі IMG-7980 видно, як працівник поліції попросив ОСОБА_1 представитись, потім представився сам. На запитання, чи він керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відповів: Да. Потім працівник поліції повідомив водія, що у нього є підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому йому пропонується пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. Також повідомив, що у водія є право відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 сказав: Я відмовляюсь. ОСОБА_1 повідомлено, що своїми діями він порушує вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і щодо нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також повідомлено, що ОСОБА_1 на даний момент відсторонено від керування транспортним засобом. На запитання поліцейського, чи має ОСОБА_1 водійське посвідчення, останній сказав, що взагалі його має, але зараз із собою не має.

Отже зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а просто сидів в автомобілі. Крім того, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не тільки оспорював факт керування ним транспортним засобом, а підтвердив цей факт.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду й твердження захисника про фальсифікацію працівниками поліції матеріалів даної справи за для створення штучних показників в роботі, оскільки такі твердження не мають об`єктивного підтвердження.

Щодо доводів сторони захисту про порушення місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд зазначає, що розгляд адміністративної справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 було відкладено шість разів через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за заявами останнього (а.с.49, 52, 62, 64, 68, 74). Тому, враховуючи вимоги щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, що ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи; надали письмові пояснення та заперечення, які досліджені судом та долучені до матеріалів провадження; думка захисника була висловлена ним у судовому засіданні, а також враховуючи перебіг строків, передбачених вимогами ст.38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність провести судовий розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованими, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №404/4467/16-а, щодо визначення поняття керування транспортним засобом, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Доводи адвоката про те, що наявний на диску, наданому працівниками поліції, відеозапис було зроблено за допомогою мобільного телефону інспектора поліції, і він є недопустимим доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з постанови суду першої інстанції, судом в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 було взято до уваги відеозапис з нагрудної камери працівника поліції bodycam № 47217, на якому відображено, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з водійського сидіння, підтвердив, що вживав пиво, що відмовляється від проходження огляду на перебування у стані сп`яніння.

Другий відеозапис, наявний на диску, лише підтверджує дані, встановлені на першому відеозаписі bodycam № 47217, зокрема на ньому відображено, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування ним автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 та факт відмови від проходження огляду на перебування у стані сп`яніння.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на положення ст.251 КУпАП, відповідного до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що на відеозапису видно, що ОСОБА_1 веде себе спокійно, відповідає на запитання і виконує вимоги працівників поліції, не має жодних ознак сп`яніння, як почервоніння обличчя і хитка хода, на переконання апеляційного суду, є лише суб`єктивною думкою апелянта, оскільки підстави вважати, що на відеозапису у ОСОБА_1 немає ознак сп`яніння відсутні.

Дійсно, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводиться спокійно, добровільно відповідає на запитання працівників поліції, зокрема і щодо керування транспортним засобом, вживання алкоголю, та вільно висловлює свою думку з приводу відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Жодних заперечень чи незгоди з тим, що відбувається, ОСОБА_1 висловлено не було.

Доводи захисника про те, що наявні відеозаписи не фіксують складання протоколу, роз`яснення прав ОСОБА_1 , зачитування протоколу, його вручення, однак фіксують відсутність понятих, також відкидаються апеляційним судом як такі, що не є обґрунтовані, оскільки вимогам чинного законодавства не передбачено обов`язкову фіксацію складання протоколу про адміністративне правопорушення, його оголошення та вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також законодавцем не передбачено роз`яснення під відеозапис прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також залучення понятих до даної процесуальної дії.

Не є слушними і доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та опитаних стороною захисту ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено стороні захисту у допиті зазначених осіб у якості свідків, а також у допиті в якості свідків працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та рапорт; відмовлено у проведенні судових засідань із застосуванням аудіо-фіксації.

Як убачається з постанови судді місцевого суду та матеріалів провадження, судом було взято до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальність ОСОБА_1 .

Клопотання сторони захисту щодо допиту в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, а також щодо здійснення аудіо-, відеофіксації судових засідань - були вирішені відповідно до вимог КУпАП. Зокрема у задоволенні клопотання захисника про допит в якості свідків заявлених осіб судом було відмовлено за його необґрунтованістю; клопотання про здійснення фіксації судових засідань задоволено та було здійснено таку фіксацію судового засідання за наявності учасників провадження (а.с.44 журнал судового засідання, 45 технічний запис судового засідання).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції відкидає, як неспроможні, твердження захисника про те, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами перешкодить тому у виконанні обов`язків військової служби по захисту Батьківщини від збройної агресії рф, оскільки матеріали справи та надані стороною захисту під час апеляційного розгляду довідки з місця несення військової служби ОСОБА_1 свідчать про те, що він проходить службу на посаді, не пов`язаній за своїм характером з безпосереднім обслуговуванням та керуванням автотранспортними засобами (довідка №1056/убд від 20.02.2024).

Отже неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Борисенка Р.Ю. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Борисенко Романа Юрійовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду Дніпропетровська від 24 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО