П О С Т А Н О В А

Іменем України

"27" лютого 2024 р. Справа153/147/24

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №185668 від 29 січня 2024 року, ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 25.12.2023 близько 14 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: висловлювався на її адресу образливими та нецензурними словами.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 09.02.2024 за вх.№806 надав письмові пояснення, в яких просив справу слухати у його відсутність та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вказав, що вину в скоєнні правопорушення не визнає, оскільки 25.12.2023 він зателефонував до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 і запитав, чи є вона в м.Ямпіль з дитиною, так як хотів зустрітися із сином, на що вона відповіла, що їх в м.Ямполі немає. Перебуваючи по вулиці Замостянська, він побачив, як незнайомий йому чоловік (як з`ясувалося пізніше, це був теперішній чоловік його колишньої дружини) проходив по вулиці із його сином. Він підійшов до них, взяв сина на руки, а незнайомий йому чоловік сказав, щоб він віддав сина, через що між ними виникла словесна суперечка. Поряд з ними ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 не було, тому 25.12.2023 о 14 годині він не міг вчинити домашнє насильство відносно ОСОБА_1 . Після словесної суперечки із теперішнім чоловіком його колишньої дружини, він забрав сина та пішов з ним в магазин купити іграшку. Після цього ОСОБА_1 звернулася до поліції із заявою про те, що він нібито вчинив відносно неї домашнє насильство, ображав її образливими та нецензурними словами. В протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАВ №185668 від 29.01.2024, він вказав, що з протоколом не згідний. Вважає, що зазначений протокол не підтверджує факту вчинення ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 . До протоколу не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується. Також в протоколі не зазначено про завдання внаслідок психологічного насильства будь-якої шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 . Сама по собі сварка між особами, за відсутності доказів на підтвердження завдання фізичного або психічного насильства та, внаслідок таких дій, шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Із пояснень потерпілої ОСОБА_1 встановлено, що 25.12.2023 до неї зателефонував ОСОБА_2 та висловив бажання побачитись із сином та приїхати у м.Вінниця. На це вона йому сказала, що на даний час це неможливо, оскільки в дитини має бути новорічне свято в садочку. В той час її батько ОСОБА_4 пішов на прогулянку з її сином на вулицю, де вони зустрілися із ОСОБА_2 біля магазину. Після цього вони разом із ОСОБА_2 повернулися додому. Вона вийшла на вулицю до ОСОБА_2 і він одразу почав її ображати нецензурними словами через те, що вона не повідомила йому про те, що вони із сином знаходяться в м.Ямпіль. Після цього він взяв дитину за руку та намагався піти до себе додому, однак, його хотів зупинити її теперішній чоловік, на що ОСОБА_2 одразу його почав бити. Вона одразу не зверталася то поліції, оскільки в неї була температура.

Суд, вислухавши пояснення потерпілої, повно і всебічно дослідивши матеріали справи відносно ОСОБА_2 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серія ВАВ №185668 від 29.01.2024; рапорт старшого інспектора чергового ЧЧ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Р.Овчарука; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.12.2023; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; рапорт ПОГ сектору взаємодії з громадами Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Безносюка Д. від 05.01.2024; повідомлення відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області; письмові пояснення ОСОБА_2 , дійшов висновку про необхідність закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст.245, 256, 280 КпАП України, одним з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивною стороною правопорушення є наявність вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Слід зазначити, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання, погрози, не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені висловлювання становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 173-2 частина 1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівники поліції зобов`язані зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Доказів завдання чи можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Більше того, наслідків діяння ОСОБА_2 у виді можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій не зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ №185668 від 29 січня 2024 року.

Відтак, протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема, не розкриває повністю суть вчиненого адміністративного правопорушення, що має суттєве значення для вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Як вбачається з матеріалів справи та особистих пояснень потерпілої, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує конфлікт щодо їхньої участі у вихованні спільної дитини.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства

Факт сварок і непорозумінь між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідчить про наявність конфлікту та неприязних стосунків між ними та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить, що дії ОСОБА_2 не містять відповідних ознак домашнього насильства та не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру спрямованого на заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату.

Необхідно зазначити, що відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно рішень ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження по справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 276-280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець