Справа № 175/4781/24
Провадження № 3/175/2356/24
Постанова

Іменем України

13 травня 2024 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: начальник складу взводу матеріального забезпечення, військової частини НОМЕР_2 , сержант,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

12.02.2024 року близько о 22:00 год. на території військової частини НОМЕР_2 , посадовими особами військової частини НОМЕР_2 було виявлено сержанта ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому з метою проведення огляду на виявлення вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння - ОСОБА_1 категорично відмовився, тобто, своєю відмовою вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджується, із змістом протоколу про адміністративне правопорушення та надав до суду клопотання про закриття провадження по справі, оскільки 12 лютого 2024 року о 21:00 в м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, біля буд.150 його зупинили співробітники поліції та необґрунтовано склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та разом із цим викликали представників ІНФОРМАЦІЯ_1 для складення цього протоколу. Згідно протоколу ДНК-2/932 від 13.02.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , правопорушення скоєне о 22:00 12.02.2024 року, а згідно протоколу ААД №676194 складеного поліцейськими о 21:00 12.02.2024 року, тобто в проміжок часу всього одна година, а тому є одною ситуацією. Додав до заяви роздруковану з сайту ЄДРСР постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2024 року згідно якої провадження по справі закрите за відсутності складу та події правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, а також іншими документами.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

При цьому суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення разом з додатками фактично є формою обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно на нього розповсюджується дія ст.62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Статтею 62 Конституції України передбачено принцип презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись cт. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно складеного протоколу адміністративне правопорушення вчинено 12 лютого 2024 року. Таким чином, на момент розгляду справи судом збігли строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.2 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, у якій виноситься постанова про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, то суд не може накласти на особу адміністративне стягнення, а тому справу необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.38 КУпАП суд, -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина за ч.3 ст.172-20 КУпАП - закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Копію постанови для виконання вручити ОСОБА_1 та для відома направити командиру військової частини НОМЕР_2 .

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя О.М. Бойко