П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.01.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

21 листопада 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 568657 від 05 листопада 2023 року, 05.11.2023р. об 18 год. 30 хв. у місті Львові по вудиці Зв"язкова 3 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf CTI д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, проїжджаючи перехрестя рівнозначних доріг, не надав переваги в русі автомобілю Honda д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до нього з правового боку та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності не погодився. Пояснив суду, що 05.11.2023р. близько 18 год. 30 хв. рухаючись в напрямку перехрестя по вулиці Зв"язкова, 3 зменшив швидкість автомобіля через погану видимість перехрестя зі всіх сторін, оскільки на куті на тротуарі знаходився припаркований позашляховик. В подальшому, раптово, в нього з правої сторони в"їхав автомобіль потерпілого. Вважає, що в його діях відсутні будь - які порушення правил дорожнього руху, оскільки його автомобіль ще не перебував на перехресті, а відтак, в нього не виникало обов"язку дати дорогу автомобілю потерпілого. Зазначає, що якби потерпілий не зрізав кут повороту на дорозі, то дана дорожньо - трансопртна пригода не відбулася би.

Захисник правопорушника адвокат Бігун Н.В. в судовому засіданні підтримав пояснення свого підзахисного, вважає, що матеріали протоколу про адміністративне правопорушення не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що саме діїь потерпілого в даній дорожній обстановці стали причиною скоєння дорожньо - транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що схема дорожньо - транспортної пригоди відповідає фактичним обставинам справи. Пояснив суду, що 05.11.2023р. близько 18 год. 30 хв., переконавшись в безпечності свого маневру, здійснив виїзд на перехрестя рівнозначних доріг по вулиці Зв"язкова 3 у місті Львові, при цьому впевнився в тому, що його маневр буде безпечним. В нього не було підстав вважати, що будь - хто з інших учасників дорожнього руху не дотримається відповідних правил.

В судовому засіданні представник потерпілого - адвокат Кунців П.Р. підтримав обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що саме правопорушник ОСОБА_1 не дотримався правил дорожнього руху, що призвело до вчинення дорожньо транспортної пригоди.

В судовому засіданні інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Рудий А.М. та інспектор взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Чеховський М.В., кожен окремо, підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначили, що схема дорожньо - транспортної пригоди повністю відповідає фактичним обставинам справи, а при її складенні будь - яких зауважень як в правопорушника, так і в потерпілого не виникало. Зазначили, що вчинивши усі необхідні дії при фіксуванні дорожньо - транспортної пригоди, зокрема, дослідивши пошкодження транспортних засобів, здійснивши заміри положення автомобілів по відношенню до розміру дороги, заслухавши пояснення учасників дорожньо - транспортної пригоди, прийшли до беззаперечного переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, оскільки останній порушив правила дорожнього руху, що призвело до ДТП.

В судовому засіданні досліджено письмові матеріали адміністративної справи, досліджено фотографії, долучені учасниками судового процесу в судовому засіданні, схему ДТП.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків.

При цьому, суд враховує, що за умовними ознаками перехрестя обидва автомобілі на момент ДТП не перебували в зоні перехрестя.

Суд приймає до уваги пояснення учасників процесу, що при оформленні ДТП працівниками поліції складено постанову на потерпілого за порушення п.10.5 ПДР України, проте така обставина не позбавляла обов"язку поліцейських дати правову оцінку діям водія ОСОБА_1 .

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 124 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

П. 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3б. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

П.16.12. ПДР України визначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Згідно схеми місця дорожньо - транспортної пригоди, на якій зображене відповідне місце розташування трансопртних засобів, з фотографій, в тому числі і долучених в судовому засіданні, характеру технічних ушкоджень, наявних на обидвох автомобілях, пояснень правопорушника, потерпілого та працівників поліції, випливає, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, оскільки не був уважним, не стежив належним чином за дорожньою обстановкою, на перехресті рівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю потерпілого, який виїжджав праворуч по відношенню автомобіля правопорушника.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 , стороною захисту не надано, не здобуто таких і під час судового розгляду справи.

В матеріалах справи міститься схема місця ДТП, в якій відсутні будь - які зауваження як правопорушника, так і потерпілого.

Згідно з вимогами п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального (адміністративного) правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» № 46477/99, Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 568657 від 05 листопада 2023 року та доданими до нього матеріалами, які безпосередньо перевірені судом.

Наведені вище докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Суд вважає докази у справі логічними, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а його пояснення, дані в судовому засіданні, та пояснення захисника суд визнає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Докази, які містяться в матеріалах справи, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, відповідають критеріям належності та допустимості, і в своєму взаємозв`язку достатності для доведення того, що водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

При цьому, не вбачаю підстав для призначення у даній справі експертизи, оскільки матеріали адміністративної справи містять повні та беззаперечні докази, які підтверджують наявіність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а крім того, клопотання обгрунтовується похідними даними, які не встановлювалися і не можуть бути встановлені судом.

Стороною захисту не надано обгрунтованих пояснень, які б доводили необхідність в проведенні експертизи та могли бути використані судом для встановлення будь-яких інших фактичних даних, відмінних від тих, які вже маються в матеріалах справи.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бігуна Назара Васильовича про призначення експертизи в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п"ятсот) грн. 60 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь