ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1474/24 Справа № 202/5400/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 березня 2024 року о 20 годині 00 хвилин в м. Дніпро, на проспекті Слобожанський, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA СІД, д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вул. Теплична виконуючи маневр повороту ліворуч, при увімкненому зеленому сигналу світлофора, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем БМВ, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку, на зелений сигнал світлофора. В наслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6 Правил дорожнього руху України сталося ДТП, були пошкодженні автомобілі та причинені тілесні пошкодження водію БМВ, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та пасажирці ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не було в повному обсязі досліджено матеріали справи.

Вказує, що в діях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди також мало місце порушення правил дорожнього руху.

На думку апелянта, водій ОСОБА_2 слідував з явним перевищенням швидкості, що стало причиною ДТП.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення винесений посадовою особою патрульної поліції незаконно, з грубим порушенням норм законодавства.

Вважає, що суд першої інстанції при призначенні стягнення не врахував особистості та ступеню вини, оскільки призначене стягнення є занадто суворим.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження за відсутності доказів його вини.

Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив постанову суду залишити без змін.

Вислухавши пояснення сторін адміністративного провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 741924 складений 09 квітня 2024 року;

- схему місця ДТП від 22 березня 2024 року на якій зафіксовані напрямки руху автомобілів;

- фототаблицю додану до схеми ДТП;

- протокол огляду місця ДТП від 22 березня 2024 року;

- довідку Міської клінічної лікарні № 6 від 22 березня 2024 року, виданої ОСОБА_3 в тім що вона 22 березня 2024 року була доставлена до лікарні з діагнозом забій м`яких тканин;

- довідку Міської клінічної лікарні № 6 від 22 березня 2024 року, виданої ОСОБА_2 в тім що він 22 березня 2024 року був доставлений до лікарні з діагнозом забій м`яких тканин;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Схема місця ДТП підписана понятими та водієм ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

У суді апеляційної інстанції, водій ОСОБА_1 пояснив, що рухався в своєму автомобілі KIA СІД, д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Слобожанський та на перехресті з вул. Теплична, після того, як йому загорівся зелений сигнал світлофора, він переконався у відсутності на шляху пішоходів та почав рух, однак не побачив іншого учасника дорожнього руху - БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , який на його думку їхав з перевищенням швидкості, вважав, що зустрічному транспорту горить червоний сигнал світлофора і мав право виконати поворот.

Згідно наданих пояснень водія ОСОБА_2 , він разом з ОСОБА_4 рухався по пр. Слобожанському в автомобілі БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , по головній дорозі в середньому ряду на зелений сигнал світлофора, де із зустрічного напрямку руху виїхав автомобіль KIA СІД, д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив з ним зіткнення, в результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_2 , та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, та було пошкоджено їх автомобіль.

У суді першої інстанції водій ОСОБА_2 надав пояснення, аналогічні тим, які були надані ним відразу після ДТП та у суді апеляційної інстанції.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.16.6 ПДР, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників ДТП, вважає, що характер отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП обставин. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому письмові пояснення ОСОБА_1 , які були надані ним одразу після скоєння ДТП, узгоджуються з іншими доказами, зокрема з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , схемою ДТП та протоколом про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Натомість, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України виникла дана ДТП, оскільки останній 22 березня 2024 року о 20 годині 00 хвилин в м. Дніпро, на проспекті Слобожанський, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA СІД, д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вул. Теплична виконуючи маневр повороту ліворуч, при увімкненому зеленому сигналу світлофора, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем БМВ, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку, на зелений сигнал світлофора. В наслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6 Правил дорожнього руху України сталося ДТП, були пошкодженні автомобілі та причинені тілесні пошкодження водію БМВ, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та пасажирці ОСОБА_3 .

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 року, чим він порушив вимоги п.16.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Водночас апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що з боку іншого учасника ДТП також мало місце порушення правил дорожнього руху, оскільки вони суперечать доказам, наявним у матеріалам провадження.

Інша версія подій, яка зазначена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та якої він дотримувався під час апеляційного розгляду не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, як достовірна, оскільки ця версія виникла лише на стадії апеляційного провадження, не має об`єктивного доказового підтвердження та спростовується сукупності наявних у справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом належних та допустимих доказів.

Окрім того, ОСОБА_1 власноручно підписав схему місця ДТП від 22.03.2024 року, де зображено напрямок руху обох автомобілів, місце зіткнення транспортних засобів та інші дані щодо обставин скоєної ДТП. Будь-яких заперечень чи зауважень до схеми місця ДТП водієм ОСОБА_1 заявлено не було.

Також не є слушною і вимога ОСОБА_1 , викладена ним в апеляційній скарзі, про необхідність зібрати апеляційним судом додаткових доказів для встановлення провини тим чи іншим водієм, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, та відповідно до ст.268 КУпАП сама особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати докази.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко