Справа №949/599/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №1 Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючої по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02 серпня 2003 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ВАБ №942437 від 21 березня 2024 року, ОСОБА_1 о 11-45 год. 21 березня 2024 року в магазині «Гном», що по АДРЕСА_2 , всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснювала продаж тютюнових виробів без марок акцизного податку.

На розгляд справи до суду ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить телефонограма (а.с.19). Клопотань від неї про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка не з`явилася, за її відсутності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозицією ч.1 ст. 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, вказані відносини регулюються, зокрема - Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (надалі - Закон України).

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, відповідальна особа у протоколі про адміністративне правопорушення повинна зазначити, яку саме норму вказаного Закону порушила особа стосовно якої складений протокол.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що вона порушила ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Проте суд наголошує, що вказана стаття містить у собі декілька частин та яку саме частину даної статті порушено ОСОБА_1 у протоколі не вказано, тобто не зазначено норму закону, яка була нею порушена. При цьому, самостійне її визначення судом є неприпустимим, що, на переконання суду, свідчить про відсутність у протоколі об`єктивної сторони правопорушення.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не може бути доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення до матеріалів справи долучено такі докази: рапорт від 21 березня 2024 року (а.с.2), протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №942437 від 21 березня 2024 року (а.с.3), копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.4), копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань (а.с.5), рапорт від 17 травня 2024 року (а.с.18).

Як вбачається із рапорту ПОГ сектору превенції ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Г. Мазуркевича від 21 березня 2024 року, вони 21 березня 2024 року о 13-32 год., під час операції "акциз", спільно із ДОП ОСОБА_2 , ДОП Котяшем С.В., начальником превенції ОСОБА_3 , у магазині «Гном», що по АДРЕСА_2 , виявили факт продажу приватним підприємцем ОСОБА_1 сигарет марки «Прима класична» (а.с.2).

Крім того, ПОГ сектору превенції ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Г. Мазуркевичем було долучено до матеріалів справи рапорт від 17 травня 2024 року, в якому він зазначив, що при спілкуванні з невідомою особою, яка відмовилася називати свої персональні дані, було встановлено, що вказана особа є військовослужбовець ЗСУ, а сигарети марки «Прима класична» він придбав за 50 грн. у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 . За прилавком у магазині знаходилася ОСОБА_1 , яка під час розмови повідомила, що вона є фізичною особою-підприємцем та продавцем в даному магазині, а також добровільно видала 20 пачок сигарет марки «Прима класична», які були без марок акцизного податку та лежали поблизу прилавка. Грошові кошти з продажу сигарет не вилучалися, так як ОСОБА_1 , повідомила, що вони в неї відсутні. Від надання письмового пояснення ОСОБА_1 , відмовилася повідомивши, що пояснення надасть в судовому засіданні (а.с.18). Проте суд наголошує, що вказаний рапорт не може бути однозначним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а.

Зазначене свідчить, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів, які б підтверджували, що в зазначені день, час та місці ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів, враховуючи при цьому, що торгівля - це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

У даному випадку матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 продала комусь тютюнові вироби і отримала за це гроші, відсутні дані про особу - покупця, її пояснення, акт вилучення грошових коштів за реалізовані тютюнові вироби тощо чи марку тютюнових виробів, а тому посадовою особою, яка склала вказаний протокол, не доведено факту торгівлі ОСОБА_1 тютюновими виробами.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії», «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, враховуючи, що у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ №942437 від 21 березня 2024 року не наведено обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, справа на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.