Справа № 510/1040/24
Провадження № 3/510/630/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.24 р. С у д д я Р е н і й с ь к о г о р а й о н н о г о с у д у

О д е с ь к о ї о б л а с т і С о р о к і н К. В.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, займаючого посаду іпс 2- категорії (тип А) в/ч НОМЕР_1 , впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

В протоколі зазначено, що за результатами службового розслідування від 13.04.2024 р. № 665-АГ підтверджено факт недбалого ставлення до військової служби, а саме в період з 10.08.2023 р. по 10.01.2024 р.р. під час несення служби ППр « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 не здійснив контролю проведення заходів СЗНН щодо перевірки дійсності документів, наданих військовозобов`язаними громадянами України для проходження прикордонного контролю, чим порушив вимоги ст. 4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут ЗСУ», п. 6 глави 2 та п. 17 глави 5 розділу ІІ вимог «Інструкції про службу прикордонних нарядів» ДПСУ від 06.10.2015.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що виконував свої обов`язки у відповідності до вимог діючого законодавства та інструкції, керувався вимогами Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 № 57, ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншими документами та не допускав порушення ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.6 глави 2 та п.20 глави 5 розділу II вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 р. № 1261. Він здійснював перевірку дійсності документів, шляхом встановлення приналежності документів особі, відповідності фото, перевіркою відповідності зразку паспортних та інших документів за допомогою спеціальних приладів. У період проведення перевірки документів, що дають право на виїзд з України, у його повноваження не входило подання запитів в установи, органи, організації, які видають відповідні документи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 172-15 ч. 2 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

На період досліджуваних подій, ОСОБА_1 займав посаду інспектора 2- категорії (тип А) в/ч НОМЕР_1 , впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), виконував наказ на охорону Державного контролю у пункті пропуску Рені. Службові обов`язки ОСОБА_1 регламентуються інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 р. № 1261.

Відповідно до п.6 глави 2 розділу II вимог Інструкції «Кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 № 57 визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону. Перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка,- 6) посвідчення члена екіпажу.

У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

У передбачених міжнародними договорами абр законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. .

Додаткові документи необхідні для пред`явлення окремими категоріями громадян, передбачені п. 219 Правил.

Відповідно до п.12 Правил: «Для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та, підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

ОСОБА_1 здійснював перевірку дійсності документів, шляхом встановлення приналежності документів особі, відповідності фото, перевіркою відповідності зразку паспортних та інших документів за допомогою спеціальних приладів. У період проведення перевірки документів, що дають право на виїзд з України, у повноваження ОСОБА_1 не входило подання запитів в установи, органи, організації, які видають відповідні документи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності події та складу адміністративного правопорушення.

Висновок службового розслідування по факту перевірки інформації, яка викладена у листі відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_2 прикордонному загону від 12.04.2024 за №16.03/23564-24-Вих «Щодо можливих порушень», який було надано суду в якості доказу вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ґрунтується виключно на припущеннях. На сьогоднішній день, жодних судових рішень (вироків) щодо підробки документів, використання підроблених документів, зазначених в матеріалах службового розслідування, немає, а посилання на «цілком можливо» не є достатнім та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення. Перевірка повноважень державних органів для видачі документів, що дають право на виїзд з України, та контроль за порядком їх видачі у повноваження ОСОБА_1 не входить та під час здійснення прикордонного контролю, можливості перевірити за відомчими реєстрами державних органів дійсність документів громадян України, наданих для проходження прикордонного контролю, у ОСОБА_1 , немав.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, оскільки не підтверджена належними доказами подія адміністративного правопорушення.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 130 ч. 1 , 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя К.В. Сорокін