ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/12604/23

Номер провадження 3/495/4117/2023

18 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 309258 від 08.11.2023 року 08.11.2023 року о 11:50 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на тррнанзитній ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608 було виявлено гр.. України ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне» без дозволу відповідних органів влади з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова).

Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, від його захисника адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що 08.11.2023 ОСОБА_1 здійснював перетин державного кордону України за адресою Одеська обл., Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки». Для здійснення перетину він пред`явив Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 06.02.23 року та довідку ВЛК , видану ІНФОРМАЦІЯ_3 №215 від 18.10.2023. Без жодних належних підстав працівники Державної прикордонної служби України повідомили ОСОБА_1 , що його документи містять ознаки підробки, після чого викликали поліцію. Після прибуття на місце працівників поліції вищезазначені документи були вилучені ними. Також на місці було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 КУпАП.

Попри вимоги ст.254 КУпАП, працівниками поліції не було вручено один з примірників ОСОБА_1 .

Після зазначених подій, 09.11.2023 було відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

25.12.2023 дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із встановленням відсутності у діяннях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 чт.358 КК України. Так, відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 25.12.2023 у ході досудового розслідування з метою перевірки вказаних документів був наданий запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримано відповідь, про те, що посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 06.02.2023 та довідку ВЛК № 215 вiд 18.10.2023, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно видавалося ОСОБА_2 , та останнiй ВЛК дiйсно проходив, отримав документи у встановленому законом порядку.

Окрiм того було здiйснено телефонний дзвінок до ІНФОРМАЦІЯ_4 та перевiрено, що вказана вiдповiдь за вказаним вхiдним номером дійсно видавалася.

Також дана інформація підтверджується відповідями ІНФОРМАЦІЯ_4 на адвокатські запити захисника Феджори О.З.

Таким чином було встановлено, що у документах, наданих ОСОБА_1 для перетину кордону відсутні ознаки підробки.

Оскільки було встановлено, що Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 06.02.23 року та довідка ВЛК, видана ІНФОРМАЦІЯ_3 №215 від 18.10.2023, дійсно були видані ОСОБА_1 , а отже, не містять ознаки підробки, то склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП відсутній.

Отже, наявні підстави для закриття провадження у справі № 495/12604/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником прикордонної служби не була розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 309258 від 08.11.2023 року зазначено лише, що 08.11.2023 року о 11:50 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на транзитній ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608 було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне» без дозволу відповідних органів влади з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова).

При цьому, як доказ вчинення правопорушення матеріали справи містять лише зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення; розписку ОСОБА_1 про повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області з вказівкою, що ОСОБА_1 вину визнає; рапорт; надруковані пояснення ОСОБА_1 та копію тимчасового посвідчення.

Разом із цим, в ході розгляду судової справи встановлено, що постановою дізнавача сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області від 25.12.2023 року закрито кримінальне провадження № 0000425, порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження, було встановлено, що у ході досудового розслідування з метою перевірки вказаних документів був наданий запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримано відповідь, про те, що посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 06.02.2023 та довідку ВЛК № 215 від 18.10.2023, на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно видавалося ОСОБА_1 , та останній ВЛК дійсно проходив, отримав документи у встановленому законом порядку. Окрім того було здійснено телефонний дзвінок до ІНФОРМАЦІЯ_4 та перевірено, що вказана відповідь за вказаним вхідним номером дійсно видавалася.

08.11.2023 року в пункті перетину державного кордону документи ОСОБА_1 у вигляді тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 06.02.2023 року не містить ознак підробок, так як вказані документи були дійсно видані ОСОБА_1 .

Вказане також підтверджується наданими відповідями ІНФОРМАЦІЯ_4 на адвокатські запити захисника Феджори О.З.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення об`єктивної сторони не підтверджені належними і допустимими доказами, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження у адміністративній справі, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27, 33-35, 204-1, 221, 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 204-1 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.Д. Анісімова