Номер провадження: 33/813/128/24
Номер справи місцевого суду: 947/7123/23
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Селезньової Тетяни Валентинівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Селезньовою Тетяною Валентинівною,

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,8 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року скасувати, а справу закрити на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що після зупинки транспортного засобу погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Після цього працівники поліції ОСОБА_1 на огляд не повезли, а продовжили зупиняти транспортні засобі. Під час очікування ОСОБА_1 повідомив про те, що не може більше чекати, оскільки його бабуся впала, у зв`язку з чим йому необхідно їхати додому. Лише після цього ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу. Посилається на безпідставну зупинку, не складання працівниками поліції акту відповідно до п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735. Також відеозаписом спростовується наявність у ОСОБА_1 , ознак наркотичного сп`яніння. Час складання протоколу згідно відеозапису не відповідає часу зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що в його діях відсутні ознаки вини, оскільки умислу на ухилення від огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Селезнова Т.В. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, до суду надано протокол серії ААД № 426591 від 12.02.2023 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 426591 від 12.02.2023 року, 12.02.2023 року о 12.00 годин по вул. Неделіна, 111А в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №426591 від 12.02.2023 року; відеозаписом, що міститься в матеріалах справи; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сукупність вищевказаних доказів, на думку суду першої інстанції, підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , за обставин викладених у протоколі, підтверджується матеріалами справи та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не заперечується.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З дослідженого відеозапису встановлено, що після зупинки ОСОБА_1 у поліцейських виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння останнього повідомлено про поведінку яка не відповідає обстановці. При цьому ОСОБА_1 наявність у нього ознак сп`яніння не заперечував.

ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічних засобів, останній погодився, результатом огляду не встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння, поліцейськими запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак останній відмовився. ОСОБА_1 роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та права, передбачені положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не заперечує, посилається на наявність обставин крайньої необхідності, а саме неможливість більше очікувати, оскільки бабуся, 1930 року народження, впала у зв`язку з чим останньому необхідно їхати додому. Зазначає, що про вказані обставини повідомляв працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги, що дій в стані крайньої необхідності апеляційним судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Як встановлено в ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що 12.02.2023 року, керуючи транспортним засобом та відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Зокрема, з відеозаписів, наданих працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та не повідомляв працівників поліції про те, що йому терміново потрібно допомогти бабусі.

В цій частині скаржник зазначив, що відеозаписи не містять відповідного фрагменту.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та повного встановлення обставини справи, з урахуванням того, що сам ОСОБА_1 зазначає про наявність обставин крайньої необхідності, під час апеляційного перегляду апеляційним судом допитувались працівники патрульної поліції інспектори взводу 2, роти 5, батальйону 1 полку УПП в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Останні повідомлені про кримінальну відповідальність, встановлену 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання і за відмову від дачі показів.

У судовому засіданні останні зазначили, що під час зупинки ОСОБА_1 не повідомляв про наявність у нього обставин крайньої необхідності та потребу терміново допомогти бабусі.

Інші, долучені до матеріалів справи докази, а саме: копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.03.1991 року, свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 18.03.1976 року, довідка про отримання допомоги № 648 від 29.04.2022 року, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 898575 від 01.06.2018 року, повторне свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 від 09.04.2021 року, свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 від 22.12.1999 року, повторного свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 від 16.03.2011 року, свідоцтво про народження ОСОБА_6 від 17.09.1945 року, довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 941911 від 01.06.2018 року, виписний епікриз № 6792/4458, відповідно до якого ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні с 26.12.2017 року по 29.12.2017 року лише підтверджують родинні зв`язки ОСОБА_1 та надання останнім соціальних послуг на непрофесійній основі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані докази не свідчать про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки у справі відсутні конкретні відомості (дані) про те, що саме на момент зупинки транспортного засобу під керуванням останнього та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення існувала загроза життю чи здоров`я комусь із осіб, і він з метою відвернення настання ймовірних негативних наслідків та запобігання тяжким наслідкам відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поспішав.

Показами, допитаного під час розгляду справи судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 зазначені висновки не спростовуються.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційний скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості виклику швидкої допомоги, оскільки до компетенції останніх не входить надання соціальних послуг, при цьому одночасно зазначає, що йому стало відомо про те, що «бабуся сильно забилася, стогне від болю».

Обставин наявності небезпеки, яка не може бути усунута іншими засобами (шляхом виклику швидкої допомоги, надання допомоги іншими сторонніми особами тощо), тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам порушення прави дорожнього руху, під час апеляційного перегляду не встановлено.

В частині посилання на події, що стались 03.03.2023 року, зокрема на відеозапис зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 та повідомлення останнім, що 12.02.2023 року він діяв у стані крайньої необхідності не можуть братись до уваги, оскільки, вказані обставини виникли після події, яка мала місце 12.02.2023 року. Доводи з приводу надання 03.03.2023 року ОСОБА_1 пояснень поліцейським про події 12.02.2023 року та необізнаність, що вказаний відеозапис може стати доказом у справі, що переглядається, спростовується матеріалами справи. Так, ОСОБА_1 12.02.2023 року достовірно відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та направлення його на розгляд до суду, 03.03.2023 року ОСОБА_1 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 947/7123/23, що також свідчить про обізнаність останнього про розгляд вказаної справи судом.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що підстави, передбачені для закриття провадження у справі у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП не встановлені.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної зупинки транспортного засобу, не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами.

Щодо доводів про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

Як вже зазначалось, під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомлено про те, що у поліцейських виникли підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння. Останній наявності відповідних ознак не заперечував.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2023 року, яке міститься в матеріалах справи підписане ОСОБА_1 без зауважень.

Зазначення ознаки наркотичного сп`яніння «почервоніння очей» з огляду на зазначення інших ознак не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що наданий висновок спеціаліста за результатом психодіагностичного дослідження доктора психологічних наук, професора, завідувача кафедри диференціальної та спеціальної психології Одеського національного медичного університету ім. І.І. Мечникова не є висновком експерта.

Крім того, вказане дослідження проведено 11.03.2023 року, метою дослідження було встановлення психологічного стану ОСОБА_1 , діагностування поведінки в травматичних (стресових) ситуаціях.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності безперервної фіксації, апеляційний суд вважає недостатніми для скасування оскаржуваної постанови та висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що наданими відеозаписами зафіксовані обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду та процесуальних прав, складання та вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання на те, що час складання протоколу згідно відеозапису не відповідає часу зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки ОСОБА_1 обставини складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 426591 12.02.2023 року не оскаржуються, копію зазначеного протоколу останній отримав.

Вказаним відеозаписом, на який міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються обставини наявності в діях ОСОБА_1 всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, доказів, які б спростовували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як матеріали справи про адміністративне правопорушення, так і апеляційна скарга не містять, тому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, а висновок суду першої інстанції, викладений у оскаржуваній постанові законним та обґрунтованим.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Селезньовою Тетяною Валентинівною, залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова