ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/1259/23 Головуючий суддя І інстанції Уварова Ю. В.
Провадження № 33/818/1028/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
21 серпня 2024 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі особи, яку притягнуто до адмінстративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Павленко О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 23.05.2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-
У С Т А Н О В И В:
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Як установив суд ОСОБА_1 01.08.2023 року, о 16 год. 05 хв. керував автомобілем «ВАЗ-2115», днз НОМЕР_2 по вул. Захисників України 79 в м. Богодухові з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я Богодухівській ЦРЛ відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу Body Cam №2 та в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження щодо нього.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає що відеозапис подій є неповним, а відтак протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням.
Крім того, зазначає, що судом безпідставно не було прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що працівники поліції вмовили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду.
Також автор апеляційної скарги зазначає, що судом сформульовано суперечливий висновок щодо суті вчиненого ним правопорушення, оскільки диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП України не передбачає такого правопорушення як одночасного керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адмінстративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Павленко О.А. які просили скасувати оскаржувану постанову, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Названих вимог суд першої інстанції дотримався, обґрунтовано вказавши в оскаржуваній постанові, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується
протоколом про адміністративне правопорушення ААД №010568; направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; рапортом працівника поліції; письмовими поясненнями понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , диском з відеозаписами.
Крім того, в судовому засіданні свідок інспектор СРПП ОСОБА_5 пояснив, що під час несення служби в день, зазначений в протоколі, на блокпості по вул. Захисників України було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 з метою перевірки документів.
У водія був запах алкоголю з рота та інші ознаки алкогольного сп`яніння, тому працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння як на місці так і в лікарні. Водій відмовився, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Також зазначив, що під час чергування у нього була бодікамера та він здійснював відео фіксацію, чому відсутній момент зупинки транспортного засобу не пам`ятає. Також зазначив, що газоаналізатор обов`язково видається на наряд перед початком чергування, в день подій драгер був в службовій машині.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що його зупинили працівники поліції біля блокпосту в Богодухові та запросили бути понятим під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Точну дату не пам`ятає, але це був єдиний випадок, коли його залучали в якості свідка.
ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в його присутності. Також свідок зазначив, що був ще один свідок, якого зупинили одночасно з ОСОБА_4 .
Прибор для продуття свідок не бачив, але він так зрозумів, що його і не діставали, оскільки водій не виявив бажання проходити огляд.
На думку свідка ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, оскільки мав відповідні зовнішні ознаки, хоча запах алкоголю особисто свідок не чув. Чи міг ОСОБА_1 бути просто втомленим стверджувати не може, оскільки не є спеціалістом.
Сам ОСОБА_1 під час складення протоколу пояснював, що пив пиво.
За клопотанням захисту судом було допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила в судовому засіданні, що у зазначений день вона попросила ОСОБА_1 підвезти її. Як тільки вони від`їхали від її будинку, їх зупинив на блокпості військовий, потім військовий викликав поліцейського, а поліцейському не сподобалось як ОСОБА_1 виглядав, тому він запропонував пройти медогляд на стан сп`яніння і ОСОБА_1 погодився, а поліцейський відпустив понятих і сказав : «Ми ж домовились по-швидкому». Він так сказав, щоб оформити протокол без Драгера, оскільки «трубки» у поліцейських не було. Запаху алкоголю свідок від ОСОБА_1 не чула.
Вона не виходила, весь цей час перебувала в машині, однак чула розмову ОСОБА_1 та поліцейського, оскільки це відбувалось поруч з машиною.
Других понятих поліцейські зупинили вже коли вмовили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду.
Потім приїхав брат свідка та сів за кермо, а ОСОБА_1 пішов пішки додому.
Натомість названі покази правильно оцінені судом критично, оскільки оскільки версія про те, що працівники поліції вмовили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду була озвучена вперше лише в судовому засіданні. Під час здійснення фіксації та складення протоколу в присутності понятих та ОСОБА_1 не скористався можливістю під фіксацію зазначити, що бажає пройти огляд у встановленому порядку на місці або в лікарні.
Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Отже ОСОБА_1 не був позбавлений права викласти свою позицію в письмових поясненнях до протоколу, однак не зробив цього, тільки підписався у відповідній графі.
Твердження апеляційної скарги про некоректне формулювання об`єктивної сторони правопорушення, є необґрунтованим, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Так згідно з п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.9 А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В даному випадку в протоколі відсутнє твердження, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому не інкриміновано порушення п.2.9 А ПДР.
ОСОБА_1 інкриміновано, що він будучи водієм (тобто він керував автомобілем) та маючи ознаки алкогольного сп`яніння, про які зазначено в протоколі, та які відповідають п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відмовився на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного вище, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 23.05.2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева