Справа № 442/1203/24 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 33/811/580/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

адвоката Галишина A.B.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Галишина A.B. на постанову судді Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 11 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 11 березня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09.02.2024 о 18 год. 01 хв., в м. Дрогобичі, вул. П.Орлика, кооператив «Двигун», керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

На постанову судді представник ОСОБА_1 адвокат Галишин A.B. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 11 березня 2024 року; скасувати оскаржувану постанову , а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат мотивує тим, що про існування даної постанови стало відомо захиснику Галишину A.B. лише 04.04.2024 року, прийнята постанова ОСОБА_1 не направлялась, була оприлюднена лише 02.04.2024 року , про існування даної постанов ніхто не знав, тобто просить суд поновити строк на оскарження з поважної причини, - через несвоєчасне її вручення судом.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що не згідний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, не відповідність фактичним обставин справи даних які суд вважав доведеними.

Зазначає, що у поліції не має доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані сп`яніння, а тому в його діях в частині складення відносно нього протоколу є службовим підроблення документів.

Згідно до матеріалів відеозапису, які додані до оскаржуваного протоколу вбачається наступне:

- вони не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом.

Вказує, що сам запис з боді камери поліцейського починається з пропозиції поліцейського надати посвідчення водія. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_1 перебуває не в автомобілі, а у гаражі, він не здійснює рух цього автомобіля.

Заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 його захисника адвоката Галишина A.B., які повістю підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Постанова судді, згідно з ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Вказане правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатися, тобто з моменту запуску його двигуна. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом.

Суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові покликався на те, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження факту перебування транспортного засобу CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 у русі під керуванням ОСОБА_1 .

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що близько 18 год.09.02.2024 року у гараж до ОСОБА_1 під`їхав екіпаж поліції у складі двох поліцейських у складі Скабари Михайла та ОСОБА_2 . Останні пояснили , що до них поступив телефонний дзвінок і вони приїхали встановлювати стан сп`яніння ОСОБА_1 , останній в процесі спілкування з поліцією повідомив, що він не керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 .

Сам запис з боді камери поліцейського починається з пропозиції поліцейського надати посвідчення водія. Це підтверджує той факт , що ОСОБА_1 перебуває не в автомобілі, а у гаражі, він не здійснює рух цього автомобіля.

Апеляційний суд викликав інспектора ВРПП Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Павлик Тараса Миколайовича у судове засідання Львівського апеляційного суду призначене на 24.06.2024 та 10.07.2024 року для дачі пояснень по справі, однак останній не прибував судові засідання.

У постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) Верховний Суд прийшов висновку, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Також при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Павлика Тараса Миколайовича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Визнати протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №198887 від 09.02.2024.

У рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року встановлено наступне.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відсутні у нього посвідчення водія та документів на підтвердження реєстрації транспортного засобу. Разом з тим, як вбачається з представленого ОСОБА_1 відеозапису, час руху транспортного засобу не збігається із часом, зазначеним в оскаржуваній постанові. З іншого відео видно рух транспортного засобу, проте не вбачається факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 . Вимоги представити документи на відео не зафіксовано. При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 . У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин наведених в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №667543 від 09.02.2024 року до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Галишину A.B., строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 11 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Галишина A.B. задовольнити.

Постанову Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 11 березня 2024 року в справі скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА