Справа № 931/683/23
Провадження № 3/931/3/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Кідиба Т. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектора поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , військовослужбовця, 08.02.2023 року, 26.06.2023 року, 10.08.2023 року, 06.11.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 126, ч.5 ст. 126, ч.5 ст. 126 КУпАП,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2023 року о 20:20 на автодорозі Н-22 у с. Затурці по вул. Липинського ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Porcshe Cayen», д.н.з. НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 "а" ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 01.11.2023 року своєї вини не визнав, пояснив, що 06.08.2023 року після ДТП він не мав наміру залишати його місце. Його автомобіль був значно пошкоджений, і він, щоб мати змогу безпечно його зупинити, проїхав ще деяку відстань. Після чого його запросили до свого помешкання люди, які проживали поблизу місця його зупинки, у яких він перебував тривалий час - орієнтовно 2 години. Вказав, що ці обставини може підтвердити свідок ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дійсно запросив ОСОБА_1 , який був у військовій формі, після ДТП до свого житлового будинку, у звґязку з тим, що на вулиці йшов дощ. Останній був спокійним та врівноваженим, ознак алкогольного спґяніння у нього не було. ОСОБА_1 перебував у нього орієнтовно 20 хв., випив гарячого напою, далі він його провів до автомобіля марки «Porcshe Cayen», для того, щоб останній вчинив дії, необхідні при ДТП: поставив знак, тощо; працівників поліції на той момент біля автомобіля не було. Подальше місцезнаходження ОСОБА_1 йому невідоме.

ОСОБА_1 у судове засідання 06.02.2024 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується телефонограмою. Будь яких заяв, клопотань до суду не подав.

Справа надійшла до суду 14.08.2023 року. ЇЇ розгляд неодноразово відкладався, зокрема, через неявку ОСОБА_1 у судові засідання 28.08.2023, 14.09.2023, 25.10.2023, 29.11.2023, за клопотанням його захисника - 06.11.2023, 12.12.2023, 09.01.2024, 1 раз (01.11.2023) справа відкладалась через клопотання про виклик свідка у судове засідання та клопотання ОСОБА_1 про надання йому часу для того, що скористатися його правом на правничу допомогу.

ОСОБА_1 для підтвердження поважності неявок у судові засідання було надано суду такі документи:

- виписку КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради із медичної картки №5004 про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 24.08.2023 по 25.09.2023;

- виписний епікриз № 5419 про його перебування на стаціонарному лікуванні у КП «Луцька центральна районна лікарня» Підгайцівської сільської ради в період з 10.10.2023 по 23.10.2023;

- довідку КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» № 9615/2-44.23 від 26.10.2023 року про перебування на стаціонарному лікуванні з 24.10.23 по час надання довідки (26.10.2023);

- довідку КП "Волинська обласна клінічна лікарня" Волинської обласної ради № 01/01-08/69 від 08.01.2024 року про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 04.01.2024 по час надання довідки (08.01.2024).

Таким чином, суд визнає поважними і підтвердженими документально причини неявки у судові засідання ОСОБА_1 28.08.2023, 14.09.2023, 25.10.2023 та 09.01.2024.

Необхідно зазначити, що 03.11.2023 року ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Шевчук Д.О. (а.с. 39). Отже, він скористався своїм правом на надання правничої допомоги.

Разом з тим, розгляд справи двічі відкладався на підставі клопотань адвоката через бажання ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні.

06.02.2024 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, доказів поважності його неявки суду не надав. Від його захисника адвоката Шевчук Д.О. також не надходило будь яких клопотань, хоча вона була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на її електронну пошту та у кабінет Електронного суду.

Суддя бере до уваги, що Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку учасників справи; поведінку органів державної влади; важливість справи для її учасників.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти України» (заява N 36655/02) від 08.11.2005 в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відтак суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та його розгляд судом, йому було надано можливість скористатися своїм правом на правничу допомогу, враховано стан його здоровґя та визнано за таких обставин поважними причини неявки у судове засідання.

Проте, ні ОСОБА_1 , ні його захисником - адвокатом Шевчук Д.О. не подано суду доказів поважності причин неявки у судове засідання 06.02.2024 року. Разом з тим, адмінматеріали перебувають на розгляді у суді більше 5 місяців. За вказаний період жодних додаткових письмових пояснень, доказів, тощо, в обґрунтування своєї невинуватості ОСОБА_1 і його захисником суду не надано.

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності надані 01.11.2023 року, та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10 «а» ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП утворює протиправна винна поведінка водія транспортного засобу, яка полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за його участю. При цьому, у такому випадку, факт дорожньо-транспортної пригоди визначається шляхом встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням учасником дорожнього руху правил дорожнього руху та спричиненням пошкодження, зокрема, транспортних засобів. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським подано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 457248 від 06.08.2023 року, письмові пояснення учасників події та свідків, схему місця ДТП.

Із схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль «Porcshe Cayen», д.н.з. НОМЕР_2 (позначка №2), після настання ДТП знаходився на відстані 600 м від місця зіткнення (позначка №3). З врахуванням пояснень ОСОБА_1 та пошкодження автомобіля, суд допускає, що для безпечної зупинки автомобіля могла бути необхідна саме така відстань. Однак, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, а відтак порушив п. 2.10 «а» ПДР України. Так, із показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у його помешканні лише 20 хвилин. А протокол про адміністративне правопорушення складено о 01 год. 10 хв., однак де перебував ОСОБА_1 увесь цей час (орієнтовно 4 год) - невідомо, сам він цього пояснити не зміг, та будь якими іншими доказами не довів, що не залишав місце ДТП.

Отже, вважаю, що в ході розгляду справи доведено, що в діях ОСОБА_1 був наявний умисел на вчинення протиправної винної поведінки, який спрямований на його зникнення з місця ДТП, а відтак й на вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи те, що порушення, зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, не є триваючими, та було вчинено 06.08.2023 року, на момент розгляду справи - 06.02.2024 року закінчились строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за таких підстав провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 122-4, п.7 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити за закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба