ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року, якою у справі відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

В с т а н о в и в :

Цією постановою, у справі відносно ОСОБА_2 провадження за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 556020 від 16 жовтня 2023 року, 23 червня 2023 року о 07-35 годині, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту С. Нігояна, в районі будинку 98, в Новокодацькому районі міста Дніпра, перед початком зміни напрямку руху не переконався у небезпеці, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ДАФ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , , після чого автомобіль ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 виїхав на зустрічну смугу руху, та скоїв зіткнення з автомобілем з автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В наслідок зіткнення транспортні засоби отримали пошкодження, водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують винність останнього у скоєні адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 10 вересня 2024 року, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи потерпілий ОСОБА_1 знав про існування вказаної справи, був присутній у судовому засіданні 12 квітня 2024 року, надавав пояснення, виказував думку з приводу заявлених клопотань сторони захисту, був присутній під час проголошення судового рішення, йому та іншим учасникам провадження було роз`яснено строки та порядок оскарження постанови суду, а тому враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що апелянтом не наведено поважних причин строку, які б об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко