ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року, 01.10.2023 року о 00 год. 15 хв. у м. Дніпро, вул. Велика Діївська,32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Опель Виваро, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510, ARMF 0337, тест № 645, результат огляду позитивний і склав 2,45 % проміле.

З наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обгрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що даний строк було пропущено з поважної причини, оскільки оскаржуване рішення було постановлено без участі апелянта, при цьому йому не було направлено копії судового рішення, про існування останнього апелянт дізнався лише 08.05.2024 року при ознайомленні з матеріалами провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню.

Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, оскільки йому не було належним чином запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній не відмовлявся і виявляв бажання такий огляд пройти.

Вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим він вважається недійсним, а протокол є недопустимим доказом.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, про причини неявки не повідомив, питання про відкладення апеляційного розгляду не порушував, а отже його неявка відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно із оскаржуваною постановою суду розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , при цьому йому не було направлено копії судового рішення. Доводи апелянта про те, що про існування цього рішення він дізнався лише 08.05.2024 року при ознайомленні з матеріалами провадження, матеріалами справи не спростовуються, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із використанням алкотесту Драгер 7510, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 2,45 проміле; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння;

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Драгер 7510, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 2,45 проміле, що значною мірою перевищує допустиму норму.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про допущене поліцейськими порушення процедури направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, то вони є необгрунтованими, оскільки з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та пройшов відповідний огляд, результат вимірювання склав 2,45 проміле. При цьому ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з поліцейськими та під час складання протоколу не виразив своєї незгоди із результатом огляду, не повідомив працівників поліції про бажання пройти огляд в медичному закладі та погодився з результатом вимірювання, а тому у працівників поліції не було підстав для направлення його до медичного закладу, що у свою чергу виключає і необхідність складання відповідного направлення на проходження огляду на стан сп`яніння.

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця