Справа №: 716/853/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Стрілець Я.С., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, 12.04.2024, о 11 год 44 хв, повторно протягом року, керував автомобілем «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Заставна Чернівецького району Чернівецької області по вул Бажанського,46, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Судом вживалися заходи для виклику ОСОБА_1 у судове засідання, однак останній до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber» та надсилання судової повістки за вказаною ним адресою місця проживання.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази у своїй сукупності, вважаю, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, за ч.2 ст. 126 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

- керування транспортним засобом особою, яка не мас при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка");

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Отже, з урахуванням суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , предметом розгляду даного провадження є встановлення факту керування транспортним засобом, особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ст. 251 КУПАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом - працівниками поліції до суду надано, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_1 , фотознімки із зображенням місця стоянки транспортного засобу та DVD диск, на якому розміщено три окремих фрагменти відеозаписів щодо обставин місця події за участю ОСОБА_1 , два з яких не містять дати та часу їх запису (а.с.2,7-8).

При цьому, на відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , та факту зупинення його працівниками поліції, що ставить під сумнів, що даним транспортним засобом у зазначений у протоколі день та час та у зазначеному місці керувала саме ця особа.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом . Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вказані обставини приходжу до висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.04.2024, в яких він зазначає, що в той день керував транспортним засобом, також не є беззаперечним доказом у справі. Формальне визнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєї вини не вказує на доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, якщо така не підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачен іКонституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ