Справа № 946/495/24
Провадження № 3/946/434/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

ОСОБА_1 , повторно протягом року, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, 17.01.2024 о 20:40 годині по вул. Некрасова в с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області керував транспортним засобом «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_2 , порушивши підп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, у той же час та місці, а саме 17.01.2024 о 20:40 годині, у тому ж місці, а саме по вул. Некрасова в с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння: у встановленому порядку був проведений його огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» проба виявилася позитивною 0,73‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, визнав у повному обсязі, зазначивши, що він дійсно керував транспортним засобом без посвідчення водія, оскільки він був позбавлений раніше права керувати транспортним засобом. Сів за кермо за потребою. Вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не визнав, зазначивши, що того дня він випив лише два стакани пива, але на його думку, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчував себе тверезим. Автомобіль «ВАЗ 2109» він придбав декілька місяців тому, отже він належить саме йому, хоча зареєстрований на іншу особу. Також притягуваний пояснив, що попередні штрафи за вчинення ним тотожних адміністративних правопорушень він не сплатив через відсутність коштів.

Незважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1 у повторному протягом року керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також окрім визнання ним вини у повторному керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі з відеореєстратора з транспортного засобу поліцейських вбачається як автомобіль «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_2 рухався та був зупинений поліцейськими, а з водійського місця автомобіля вийшов саме притягуваний ОСОБА_1 . На відеозаписі з однострою поліцейських зафіксовано, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а ОСОБА_1 при цьому визнав, що вживав алкогольні напої, не виказував заперечень щодо керування ним транспортним засобом. На відеозаписі також зафіксоване і проходження притягуваним ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а також результати такого огляду, а саме показник виявленого у ОСОБА_1 алкоголю у розмірі 0,73‰. Після цього поліцейським чітко було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, але ОСОБА_1 не виказав жодного заперечення з приводу цього. Він також не виказав жодного заперечення у тому числі і щодо того, що він не керував транспортним засобом, і під час оголошення йому змісту протоколу про адміністративне правопорушення після його складання.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (який відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція), складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння) та з результатів тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» від 17.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 17.01.2024 о 20:58 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння виявлено 0,73‰ алкоголю. З цього акту також вбачається те, що притягуваний ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння: на місці із застосуванням технічних засобів відеозапису був проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» проба виявилася позитивною 0,73‰. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським, який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції та інших нормативно-правових актів.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

А за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що до протоколу долучені матеріали відеозапису, на яких зафіксована процедура проведення огляду на стан сп`яніння, то в даному випадку в силу наведеної ч. 2 ст. 266 КУпАП не було необхідним залучення свідків.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, які і були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підстави для проведення його огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Відповідно до п/п. «а» п. 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог зазначеного п/п. «а» п. 2.9 ПДР керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Ця обставина доведена дослідженими судом доказами, які повністю спростовують посилання притягуваного на те, що він не перебував у стані сп`яніння.

Та обставина, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи чотири рази позбавленим права керування, а також повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується копією постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2023, що набрала законної сили 05.06.2023, якою ОСОБА_1 було визнано винним та на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення 15.05.2023 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу, копією постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2023, що набрала законної сили 29.09.2023, якою ОСОБА_1 було визнано винним та на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення 03.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також довідкою начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Відповідно до підп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного підп. «а» п. 2.1 ПДР керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом. При цьому ці дії він вчинив, незважаючи на те, що раніше його вже неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення тотожних адміністративних правопорушень. Така зухвала поведінка притягуваного явно свідчать про свідоме нехтування ним встановлених в України правил щодо порядку користування правом керування транспортним засобом.

Отже, аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує положення ч. 2 ст.36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП, оскільки санкцією вказаної статті передбачене більш суворе стягнення у виді адміністративного арешту. Разом з цим в силу останнього речення ч. 2 ст. 36 КУпАП притягуваному ОСОБА_1 до основного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП слід приєднати додаткове обов`язкове стягнення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки строк цього додаткового стягнення (від п`яти до семи років) є більшим за строк цього ж додаткового стягнення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

До обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд відносить повторне протягом року вчинення однорідних правопорушень, за які його вже було піддано адміністративним стягненням (оскільки ОСОБА_1 повторно вчинено правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП після вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП).

Відповідно до даних довідки начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 07.09.2006.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , його сталу протиправну поведінку, небажання його ставати на шлях виправлення, те, що він вже чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма транспортними засобами, а застосовані стягнення у виді штрафів не впливають на його поведінку та не є дієвими заходами для виховання притягуваного в дусі додержання законів України та для запобігання вчиненню ним нових правопорушень, а також з урахуванням того, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких адміністративних заходів, передбачених санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, ніж адміністративний арешт буде недостатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, а тому на нього необхідно накласти адміністративне стягнення саме у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Санкціями ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено ще одне не обов`язкове додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу. У даному випадку, враховуючи, що притягуваний незважаючи на неодноразове застосування відносно нього адміністративних стягнень за ч. 2 ст. 130 КУпАП та за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафів та позбавлення права керування транспортними засобами, всупереч встановленого на території України порядку користування правом керування транспортними засобами, свідомо продовжив порушувати вказаний порядок, вчинивши ще два тотожних правопорушень протягом короткого проміжку часу, то запобігти подальшому вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 можливо тільки лише із застосування такого додаткового стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_2 , який, зі слів самого ж притягуваного ОСОБА_1 , перебуває у його власності.

При вирішенні питання про строк додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує положення ч. 3 ст. 30 КУпАП, згідно яким, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті (до десяти років).

Тому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2023, будучи позбавленим права керування транспортним засобом на строк сім років, до закінчення строку дії вказаного стягнення вчинив нове адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за яке судом також застосовується додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та яке в силу останнього речення ч. 2 ст. 36 КУпАП приєднується судом до основного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, то в силу наведеної ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення слід приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Тому, з урахуванням того, що постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2023 набрала законної сили 29.09.2023, то станом на день винесення цієї постанови невідбута ОСОБА_1 частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за попередньою вказаною постановою складає шість років сім місяців та дванадцять один день, які в силу ч. 3 ст. 30 КУпАП підлягають приєднанню.

Враховуючи, що на притягуваного підлягає накладенню обов`язкове додаткове адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк сім років, а також те, що невідбута ОСОБА_1 частина такого ж стягнення складає шість років сім місяців та двадцять один день, то йому в силу ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 36 КУпАП слід визначити загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тривалістю тринадцять років сім місяців та двадцять один день.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього основне адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк десять діб, та додаткові адміністративні стягнення з урахуванням положень ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк тринадцять років сім місяців та двадцять один день, з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту покласти на Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 обчислювати з моменту його затримання.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко