Справа № 451/206/24
Провадження № 3/451/159/24
ПОСТАНОВА

іменем України

07 березня 2024 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянула матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, вдівця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 2 статті 130 та частиною 5 статті 126 КУпАП,

установила:

ОСОБА_1 , 11.02.2024 о 20 год 12 хв у м. Радехів по вул. Селезінки керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком лікаря №22, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 2 статті 130 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 , 11.02.2024 о 20 год 12 хв у м. Радехів по вул. Селезінки керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , без права керування транспортними засобами, а саме будучи позбавленим права керування т/з, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь не визнав. Суду пояснив, що 11.02.2024 він перебував у статусі пасажира, тому складені відносно нього протоколи вважає безпідставними.

Захисник Богуш І.М. подав на розгляд суду пояснення-заперечення, у яких просить суд об`єднати справи в одне провадження, не погоджується зі складеними протоколами про адміністративні правопорушення відносно його довірителя, зазначаючи при цьому, що постанова Кам`янка-Бузького районного суду у Львівській області від 27 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративні правопорушення, передбаченні ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП на час складання протоколів не набрала законної сили, тому просить провадження у справі закрити, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня повторність інкримінованих йому діянь

У судовому засіданні 05.03.2024 свідок ОСОБА_2 надала суду пояснення за змістом яких 11.02.2024, на момент зупинки працівниками поліції автомобіля ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , вона перебувала за кермом вказаного транспортного засобу, однак вийшла через передні пасажирські двері, оскільки двері водія були у несправному стані і вона припустила що працівники поліції можуть вибити скло.

Суддя, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. У ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Відповідно до диспозиції частини 5 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною другою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відтак у даній справі підлягає перевірці факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст.126 КУпАП, як це зазначено у протоколах.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу (п. 4 Розділу 7 Інструкції)

З п. 5 Розділу 7 Інструкції вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

З аналізу вказаних норм, та з урахуванням положень ст. 221 та ст. 276 КУпАП вбачається, що повторне вчинення правопорушення має місце у випадку, якщо особою вчинено однорідне правопорушення протягом року, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню постановою суду за місцем вчинення правопорушення.

Системний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що передумовою притягнення за ч. 2 ст. 130 КУПАП є піддання адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною першою.

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП та на підставі частини 2 статті 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на десять років.

Однак, постанова Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року на час складання проколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 666177 від 11.02.2024 та серії ААД № 666143 від 11.02.2024 не набрала законної сили, оскільки оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки на день складення протоколу про адмінстартивне правопорушення відносно ОСОБА_1 - 11.02.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова від 27.10.2023 у справі №446/1757/23 не набрала законної сили.

Однак при перегляді справи судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя зауважує, що з дослідженого відеозапису з реєстратора патрульної машини (файл WhatsApp Video 2024-02-12 at 13.47.10) слідує, що за кермом автомобіля ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , тобто у статусі водія, перебував саме ОСОБА_1 . Після зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу, пасажир вийшла, а ОСОБА_1 пересів на пасажирське переднє сидіння.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони захисту, ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те, що 11.02.2024, на момент зупинки працівниками поліції автомобіля ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , саме ОСОБА_2 перебувала за кермом вказаного транспортного засобу у статусі водія.

Також судом враховано, що у судовому засіданні сторона захисту погодилась з правомірністю складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 960523 від 11.02.2024 за змістом якої ОСОБА_1 11.02.2024 о 20 год 12 у м. Радехів по вул. Селезінки керував т/з, в якого не працював (не світився) задній лівий габаритний ліхтар, чим порушив п.31.4.3 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП (а.с.9).

Суддя зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які б передбачали перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку суддя доходить переконання про необхідність застосування аналогії закону, як засобу заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч.1ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 , оскільки не погіршує його правове становище.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 666177 від 11.02.2024 (а.с.1, 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою алкотестера Drager6820 (а.с.4).

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2024, яким засвідчується, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний, 1,33% проміле (а.с.5);

висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2024 згідно якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.6);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 960523 від 11.02.2024 про те, що ОСОБА_1 11.02.2024 о 20 год 12 у м. Радехів по вул. Селезінки керував т/з, в якого не працював (не світився) задній лівий габаритний ліхтар, чим порушив п.31.4.3 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП (а.с.9);

долученим до матеріалів справи компакт-диском, на якому міститься 9 відеофайлів з місця події, знятими уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 11.02.2024 за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.3,24).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер та суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, яка доведена повністю, істотність наслідків вчиненого правопорушення та доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області від 22.11.2022, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130 КУпАП та частиною 5 статті 126 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами становить 3 роки 8 місяців та 26 днів.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 4 роки 8 місяців 26 днів.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та зазначено вище, оскільки постанова Кам`янка-Бузького районного суду у Львівській області від 27 жовтня 2023 року на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 666143 від 11.02.2024 не набрала законної сили, тому дії ОСОБА_1 підпадають під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом).

Разом з тим, в силу вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

З урахування вказаних обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (щодо повторності вчинення однорідного правопорушення протягом року).

Зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», суддя Радехівського районного суду Львівської області, -

постановила:

об`єднати в одне провадження справу №451/206/24 (провадження №3/451/159/24) зі справою №451/207/24 (провадження №3/451/160/24) відносно ОСОБА_1 , присвоївши справі №451/206/24 (провадження №3/451/159/24).

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобом, накладеного даною постановою, приєднати невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22.11.2022 та остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 4 (чотири) роки 8 місяців 26 днів.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Куцик-Трускавецька