Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В. , адвоката Гожого М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТзОВ «Пік-Трейд» до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення ним правил дорожнього руху, які б слугували правовою підставою зупинки транспортного засобу, а тому усі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути допустимими доказами у даній справі. Переконаний, адміністративні матеріали є однобокими та упередженими, оскільки відображають лише позицію працівників поліції і «поза розумним сумнівом» не доводять вини у вчиненні інкримінованого правопорушення. Стверджує, що наявний у справі відеозапис об`єктивно не відображає події, які мали місце, зокрема, не підтверджує факту керування ним транспортним засобом, оскільки він не є безперервним і не засвідчений цифровим підписом.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №569/2692/24 Суддя в суді І інстанції - Головчак М.М.

Провадження № 33/4815/303/24 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ЕАС №6570464 від 20.02.2023 року ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561331 від 29.01.2024 року вбачається, що 29 січня 2024 року близько 09:30 год., на автодорозі АД - Н24 Миколаїв - Благовіщенськ через Вознесенськ, 223 км., Миколаївського району, ОСОБА_2 , повторно протягом року, керував транспортним засобом DAF FTXT/KOEGEN, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , не маючи права керування вказаним транспортним засобом, у зв`язку з відсутністю відповідної категорії - «СЕ», чим вчинив порушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_2 інкримінується порушення п.2.1А Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Статтею 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Зокрема, ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_2 правил ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням.

Матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вказують, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Згідно п. 9 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Тобто, вказаною інструкцією, у графі «до протоколу додається», зобов`язано особу, що складає протокол, вказати матеріали і докази, що вказують на обставини вчинення інкримінованого правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561331 від 29.01.2024 року вбачається, що у графі «до протоколу додається», окрім технічного приладу, яким здійснювалася відеофіксація, не вказано жодних доказів в обґрунтування вини ОСОБА_2 , що свідчить про недоведеність обставин, які у ньому викладені.

Крім того, згідно п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачу, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджений наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 встановлює, що після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Наявний у справі відеозапис складається із окремих частин, тобто переривається і не відображає у повній мірі відомостей про вчинення водієм правопорушення, а тому є неналежним доказом.

Крім того, за приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Долучені до протоколу матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже копії зазначених матеріалів повинні бути засвідчені електронним цифровим підписом або надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед інших ознак цифрового підпису.

При поданні доказів, уповноваженою особою не дотримано вищевказаних норм законодавства, а тому наявний у справі відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Крім того, з наданої у розпорядження апеляційного суду довідки Територіального сервісного центру № 5641 вбачається, що згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 24 квітня 2024 року наявна інформація щодо проходженняч ОСОБА_2 теоретичного та практичного курсу навчання для отримання посвідчення водія категорії "СЕ" від 27 червня 2023 року ТОВ "Автоучсервіс".

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2024 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.С. Шимків