Єдиний унікальний номер 341/160/24
Номер провадження 3/341/90/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 155-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2024 № 152 ОСОБА_1 вчинила порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі за наступних викладених у протоколі обставин.

16.01.2024 під час проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ФОП ОСОБА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ), виявлено, що ОСОБА_1 продавець магазину «Продукти» вчинила порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме видала розрахунковий документ невстановленої форми та змісту на повну суму покупки, чим порушено пункт 2 статті 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265-95 ВР (із змінами та доповненнями). Своїми діями допустила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 155-1 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що 16.01.2024 вона продала одну пачку сигарет «Марвел» з капсулою за ціною 99,0 грн. Чек видала на руки разом із рештою. Горілку не продавала. Не пам`ятає, чи вона працювала і продавала алкогольні напої 08.11.2023 та 04.12.2023, адже у магазині є ще один продавець.

Надаючи правову оцінку поясненням особи та матеріалам справи, суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 155-1 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Відповідальність за вчинення правопорушення тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретної норми нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення, та які вимоги законодавства порушила (не дотрималась).

Як зазначено у протоколі, особа порушила вимоги п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265-95 ВР (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 (із змінами та доповненнями) № 265-95 ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

До матеріалів справи долучено копію акта фактичної перевірки від 16.01.2024, відповідно до якого підтверджується, що перевіркою встановлено факт реалізації сигарет «Марвел» за ціною 99,0 грн. Перевіркою встановлено такі порушення:

- реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: за даними системи даних РРО ДПС України в магазині реалізовувались алкогольні напої, серії та номери яких дублюються у фіскальних чеках РРО (додаток до акта 1);

- видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту, а саме згідно з електронними копіями розрахункових документів РРО з ФН 3 реалізовано алкогольні напої без зазначення цифрового значення штрихового коду, марки акцизного податку. Загальна сума проведених розрахункових операцій без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту становить 1003,08 грн (в тому числі вчинене вперше на суму 172,85 грн) (додаток № 2).

Відповідно до змісту вказаного Додатку № 2 «Реалізація підакцизних товарів (алкогольних напоїв) без серії та номеру марки акцизного податку, а також без номеру марки акцизного податку ФОП ОСОБА_2 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 » зафіксовано вісім фактів реалізації саме алкогольних напоїв у цьому магазині, останні з яких 08.11.2023 та 04.12.2023.

Також, до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.01.2024, відповідно до яких вона продала одну пачку сигарет «Марвел» з капсулою за ціною 99,0 грн. Чек видала на руки разом із рештою. Зазначення марки, серії та номера акцизного податку при реалізації алкоголю проводяться нею. Стосовно не внесення марок акцизного податку зобов`язалась виправитись.

Зважаючи на пояснення особи, беручи до уваги зміст протоколу про адміністративне правопорушення (дата і час вчинення порушення), зміст акта перевірки, суддя дійшов висновку про те, що викладене у протоколі щодо ОСОБА_1 правопорушення стосується здійснення нею розрахункової операції з продажу сигарет « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 16.01.2024.

Своєю чергою до матеріалів справи долучено Додаток № 2 щодо реалізації підакцизних товарів (алкогольних напоїв) без серії та номера марки акцизного податку, а також без номера марки акцизного податку ФОП ОСОБА_2 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаної виписки підтверджується, що здійснювалась реалізація алкогольних напоїв у 2022-2023 роках.

Тобто, вказана копія виписки не стосується суті пред`явленого продавцю ОСОБА_1 у протоколі обвинувачення щодо розрахункової операції саме 16.01.2024.

Тоді як інші докази у справі відсутні, зокрема, щодо видачі продавцем ОСОБА_1 розрахункового документа невстановленої форми та змісту на повну суму покупки 16.01.2024 сигарет «Марвел» за ціною 99,0 грн.

Будь-які дані про те, що долучена до справи копія фіскального чека від 16.01.2024 на повну суму проведеної операції з продажу сигарет «Марвел» за ціною 99,0 грн не відповідає встановленим формі та змісту, у справі відсутні.

Надаючи правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення та іншим наявним у справі матеріалам як доказам, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і належності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості та належності доказів, проте відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим кодексом (ст. 86 КПК України).

Таким чином, особа не може бути притягнута до відповідальності на підставі неналежних чи недопустимих доказів, а наявні докази повинні виключати будь-які розумні сумніви щодо винуватості особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні в справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

У цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, серед іншого, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суддя на виконання вимог ст. 278 КУпАП констатує недоліки протоколу про адміністративне правопорушення в частині відображення суті адміністративного правопорушення (об`єктивної сторони), передбаченого ч. 1 статті 155-1 КУпАП.

Так, відповідно до змісту протоколу стосовно ОСОБА_1 така вчинила правопорушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме: видачу розрахункового документа невстановленої форми та змісту на повну суму покупки, чим порушено пункт 2 статті 3 Закону.

Тобто, протокол, фактично, містить лише положення нормативного акта, який, на думку посадової особи, порушила ОСОБА_1 . При цьому протокол у порушення вимог статті 256 КУпАП і всупереч викладеній позиції ЄСПЛ не містить суті діяння особи, яке кваліфіковано як порушення (яку операцію здійснено, який саме товар реалізовано тощо).

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію (опис) діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оцінюючи протокол № 152 про адміністративне правопорушення, не визнаю його належним доказом для використання у процесі доказування винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, оскільки у ньому не описані обставини, які складають об`єктивну сторону правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, за якою кваліфіковано відповідні діяння особи.

Так само до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу проведення ОСОБА_1 розрахункової операції з реалізації 16.01.2024 алкогольних напоїв з видачею розрахункового документа невстановленої форми та змісту на повну суму покупки в порушення чинного законодавства.

Своєю чергою долучена до справи виписка щодо реалізації алкогольних напоїв у 2022-2023 роках є неналежним доказом вчинення особою порушення 16.01.2024.

Констатую, що безпосередньо акт фактичної перевірки від 16.01.2024 та викладені у ньому порушення без наявності належних доказів вчинення таких порушень (видача розрахункового документа не встановленої форми та змісту під час продажу алкогольних напоїв у 2022-2023 роках) саме продавцем ОСОБА_1 не може бути єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення від 16.01.2024 № 152 про обвинувачення ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2 ст. 3 Закону.

Тобто, суддя зазначає, що матеріали справи не містять взагалі будь-яких доказів здійснення відповідних операцій з продажу алкогольних напоїв, зокрема 08.11.2023 та 04.12.2023 (у межах тримісячного строку накладення стягнення) саме ОСОБА_1 .

Тоді як факт невідповідності виданого продавцем ОСОБА_1 розрахункового документа (фіскального чека) встановленим формі та змісту на повну суму покупки 16.01.2024 сигарет «Марвел» за ціною 99,0 грн не підтверджено жодними доказами і посилання на таку невідповідність у протоколі чи акті перевірки відсутні.

Таким чином, враховуючи некоректність (фактично відсутність) викладеної у протоколі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, беручи до уваги відсутність належних доказів вчинення відповідного порушення продавцем ОСОБА_1 16.01.2024 під час продажу сигарет чи 08.11.2023, 04.12.2023 під час продажу алкогольних напоїв, доходжу висновку про те, що у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом на підставі належних і допустимих доказів наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 155-1 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 155-1, 247, 251, 256, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 155-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ