ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3424/23 Номер провадження 33/814/720/24Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Тарасенко М.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Тарасенка Михайла Валерійовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16.12.2023 о 12 год. 25 хв. по вул. Михайла Драгоманова, 28а, у м. Полтаві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Escort», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Тарасенко М.В. подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2024 року скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказана постанова суду є незаконною і необґрунтованою в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків судді, викладений в судовому рішенні, фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог законодавства про адміністративні правопорушення.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що не може погодитися із висновком суду, що має місце зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки вбачається провокація з боку поліцейських до відмови від проходження такого огляду.

Зазначає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння слід приймати як таку, що була викликана впливом зовнішніх чинників, які проявилися у виді провокації з боку працівників поліції.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що при подачі апеляційної скарги 28.03.2024 року ними ставилося питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що повний текст постанови суду першої інстанції від 18.03.2024 року був виготовлений та відповідно, отриманий нами 25.03.2024 року на електронну скриньку.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2023 о 12 год. 25 хв. по вул. Михайла Драгоманова, 28а, у м. Полтаві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Escort», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 628534; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КП «Полтавський обласний цент терапії залежностей ПОР» від 16.12.2023, згідно з яким у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук; записом відеофіксації порушення; копією постанови серії БАД № 494452 від 16.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, суд зважає на те, що у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння, відповідно до процедури, працівники поліції мають запропонувати пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або, у разі непогодження із результатами огляду на місці, мають запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Із долученого відеозапису до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Escort», д.н.з НОМЕР_1 , працівники поліції зазначили, що в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зазначили, що потрібно пройти огляд на місці, в лікаря нарколога або відмовитися, зазначивши, що відмова є значно швидшою, бо це запускати драгер, вибирати трубочку, якщо будете незгодні з результатом, це потрібно їхати до лікаря нарколога (хронологічний відрізок 12:32:00 - далі триває). Відеозапис не містить того, що ОСОБА_1 було продемонстровано газоаналізатор та роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений законодавством та не роз`яснено наслідки відмови від такого проходження. В процесі спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначав, що алкоголь вживав вчора крім того працівниками поліції неодноразово зазначалося, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самим швидким варіантом(хронологічний відрізок 12:35:40 триває далі).

Із матеріалів справи вбачається, що працівники поліції не складали акту огляду на місці зупинки та направлення до медичного закладу. Доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом матеріали справи не містять. При проведенні всіх процесуальних дій по адміністративному провадженні щодо ОСОБА_3 працівники поліції йому його процесуальних прав, в тому числі права на правову допомогу не роз`яснювали.

Крім того, працівниками поліції було надано ОСОБА_1 неправдиву інформацію щодо наслідків відмови від проходження огляду та наслідків, які будуть мати місце вразі якщо результат огляду буде становити менше ніж 0.2 проміле.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Невиконання працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп?яніння, допущення грубих порушень при зібранні доказів та допущення явно обвинувального характеру дій, не роз`яснення в доступній та зрозумілій формі ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов`язків, а також наслідків вчинення (невчинення) ним певних дій, виходячи з положень закону, дають суду право вважати такі дії неправомірними, зібрані докази не допустимими та не брати їх до уваги при розгляді справи.

Згідно з п.п.2-7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

З наданих доказів по справі вбачається, що працівниками поліції вказані вимоги не дотримано, в той же час поведінка та стан ОСОБА_1 під час огляду не вказували на те, що останній перебуває в стані алкогольного сп?яніння та вживає категоричні дії спрямовані на ухилення від проходження огляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на викладене, за відсутності належних і достатніх доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2024 року задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Тарасенку Михайлу Валерійовичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Тарасенка Михайла Валерійовича задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2024 року - стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин