Справа № 462/5558/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., за участі в режимі відеоконференцзв`язку із захисником ОСОБА_1 адвокатом Харчуком О.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце праці: ТОВ «ЛБ-Груп», проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 21.06.2024 о 23.00 год., на вул. Левандівська, 25, будучи учасником ДТП, керував транспортним засобом марки «Volvo S90», днз НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager ARLM 0404, тест № 432 та результат тесту становить 1,90 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.07.2024 захисник ОСОБА_1 адвокат Харчук О.П. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування поданого клопотання зазначає про недопустимість результатів приладу Драгер, оскільки згідно Інструкції по використанню приладу Драгер, калібрування зазначеного приладу здійснюється кожні 6 місяців, при цьому із чеку приладу Драгер, який використовувався у даному випадку, вбачається, що останнє калібрування приладу було здійснено 12.07.2023, тобто на день проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а саме станом на 21.06.2024 шестимісячний строк з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) пройшов, що ставить під сумнів достовірність результату огляду ОСОБА_1 . Вказує, на неналежність та недопустимість як доказу вини ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення зазначена у протоколі суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідачати ознакам складу адміністративного правопурешння, зазначеного у статті КУпАП, за якою складено протокол. Пункт 2.9а Правил дорожнього руху передбачає заборону керувати транспортним засобом у стані, зокрема алкогольного сп`яніння, запорушення якого передбачено відпорвідальність ст. 130 КУпАП. Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно протоколу серії ААД № 868561 щодо ОСОБА_1 зміст правопорушення викладено як щодо ОСОБА_1 , який будучи учасником ДТП, керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, тобто всупереч вимогам закону та Інструкції з оформлення матеріалів, зміст протоколу поєднує у собі два окремі склади адміністративних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП. Та обставина, що фабула протоколу викладена не у чіткій відповідності до диспозиції статті, за якою особу притягають до відповідальності позбавляє сторону захисту можливості реалізувати право на захист, оскільки не зрозуміло від якого з двох обвинувачень необхідно захищатись. Зазначає, на наявність у матеріалах справи направлення, згідно якого ОСОБА_1 був направлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я, водночас не містять фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоровя та/чи висновку із закладу охорони здоровя про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, відтак працівниками поліції не дотримано встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У суд ОСОБА_1 не прибув, адвокат просить розглядати справу за його відсутності, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Харчук О.П. позицію свого підзахисного та клопотання про закриття провадження у справі повністю підтримав, просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я 9 листопада 2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п.п. 6, 7 розділу І Інструкції).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обгрунтування заперечень винуватості ОСОБА_1 сторона захисту серед іншого вказує на неналежність як доказу результату тесту за допомогою технічного приладу Драгер, оскільки огляд водія здійснено приладом, який не пройшов у шестимісячний строк обов`язкової перевірки калібрування.

Так, частиною 2 статті 8 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Зі змісту частин 1 та 2 статті 17 цього ж Закону вбачається, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) (пункт 17).

Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам(пункт 18).

Згідно Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1195, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам (пункт 2).

Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

Крім того, захисник покликається на вимоги Інструкції з експлуатації технічного засобу Драгер 7510 щодо проведення технічного обслуговування засобів такого роду кожних шість місяців, разом з тим, суд звертає увагу на те, що у згаданій Інструкції визначено також, що в залежності від умов експлуатації, можливе збільшення інтервалів між перевірками точності, наприклад до одного року (Інструкція з експлуатації Drager Alkotest 7510, розміщена на Інтернетресурсі: https://www.draeger.com/Content/Documents/Content/alcotest-7510-ifu-9033193.pdf).

Як вбачається із результату тесту ОСОБА_1 технічним засобом Драгер 7510, датою його останнього градуювання зазначено 12.07.2023, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 вказаним технічним засобом проводився 21.06.2024, тобто з огляду на положення Інструкції з експлуатації, огляд було проведено в межах дотримання строку 1 рік до наступної повірки засобу.

Суд також критично оцінює покликання захисту на неналежність та недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на покликання працівника поліції при викладі складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у тексті вказаного протоколу щодо ОСОБА_1 , як «учасника ДТП», що створює стороні захисту труднощі у розумінні від якого з двох обвинувачень необхідно захищатись.

Згідно рапорта працівника поліції від 22.06.2024, який міститься у матеріалах справи, працівники поліції прибули 21.06.2024 за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 25 за фактом надходження виклику «про дорожньо-транспортну пригоду без травмованих», яка відбулось за участю автомобіля марки «Volvo S90», днз НОМЕР_1 , та марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_2 . На місці події встановлено водіїв-учасників ДТП, надалі у гр. ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Alcotest Drager , на що водій погодився та пройшов тест на місці, результат якого 1,90 проміле. За результатами складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 637556 за ст. 124 КУпАП та протокол серії ААД № 808561 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі серії ААД № 868561 від 21.06.2024 чітко вказано про інкримінування порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в свою чергу до матеріалів вказаного протоколу як додаток також долучено протокол серії ААД № 637556 від 21.06.2024, згідно якого останньому інкримінується порушення 2.3.б, 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чого вбачається чітке розмежування двох окремих складів адміністративних правопорушень шляхом складення працівниками поліції на місці події двох окремих протоколів про адміністративні правопорушення як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і за ст. 124 КУпАП, відтак покликання сторони захисту на незрозумілість від якого із двох обвинувачень необхідно захищатись є безпідставними, оскільки такі є предметом розгляду у межах різних справ про адміністративні правопорушення.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З аналізу змісту вказаної норми вбачається, що законодавцем передбачено можливість об`єднання в одне провадження протоколів складених щодо однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень та які одночасно розглядаються одним і тим же органом, відтак обставини вчинення адміністративних правопорушень як за ст. 124 КУпАП, так і за ст. 130 КУпАП, за певних обставин, можуть бути предметом дослідження та розгляду в межах одного провадження.

Щодо покликання захисника на порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зважаючи на долучення працівниками поліції до матеріалів протоколу направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичний заклад, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, якою регламентовано проходження огляду у закладі охорони здоров`я лише у разі відмови водія або його незгоди з результатом, суд вказує на те, що сам по собі факт наявності у матеріалах справи направлення водія не може слугувати підставою для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак беззаперечною підставою для закриття провадження у справі.

Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 868561 від 22.06.2024, результатом приладу Alcotest Drager 7510 №432 від 21.06.2024, згідно якого

показник тесту гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 1,90‰, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду на стан сп`яніння, та долученим до матеріалів справи відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, згідно якого на місці події ОСОБА_1 не заперечував результат проведеного огляду та факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, рапортом працівника поліції від 22.06.2024.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням даних про особу правопорушника в сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Харчука Олександра Петровича про закриття провадження у справі відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови знаходиться у справі №462/5558/24

Суддя: Б.М.Гедз