ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/300/24

Провадження № 3/947/94/24

07.02.2024 року суддя Київського районного суду м.Одеси Прохоров П.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, протокол ААД №732777,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2023 року о 20.05 годин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Sens, н/з НОМЕР_1 по вул.Люстдорфська дорога, 90А став учасником ДТП та після чого почав вживати горілку «Неміроф» і слабоалкогольний напий Рево, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про доставлення повістки про виклик, а також витягу з інтернет-порталу «Судова влада», де судом розміщено інформацію про призначення справи до розгляду, не з`явився.

Адвокат Писанюк Є.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, зазначив, що під час з`ясування поліцейськими обставин ДТП, учасником якої був ОСОБА_1 , поліцейськими було виявлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що не передбачає відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП. Також на місці був присутній свідок ОСОБА_2 , який міг підтвердити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що також може підтвердити цивільна дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яких адвокат вважає необхідним допитати у судовому засіданні, про що адвокатом заявлене клопотання. Також зазначив, що відеозапис з місця події не є безперервним, тому не може буди допустимим доказом у справі. Просить закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення та доказана в повному обсязі зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому наведені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та відеозаписом з місця події, яким зафіксовано, що при оформленні ДТП, учасником якого був водій ОСОБА_1 , він у присутності поліцейських вживає алкогольні напої "Revo".

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що клопотання захисника адвоката про допит свідків, які можуть підтвердити факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння до моменту ДТП, задоволенню не підлягає, оскільки водію ОСОБА_1 не інкримінуються будь-які дії, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а факт вживання алкогольних напоїв після вчинення водієм ОСОБА_1 ДТП зафіксований відеозаписом з місця події.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом із тим, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст.130 КУпАП, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Доводи, викладені у письмовому клопотанні обставин щодо незаконності дій поліцейських і, як наслідок, необхідність закриття провадження у справі, не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, доводи про те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є недопустимим доказом, суд вважає безпідставними, оскільки дослідженим відеозаписом зафіксований факт вживання водієм ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності маючи сумніви у належності, допустимості та достовірності відеофайлів, які містяться у матеріалах справи, жодних клопотань з вимогами про витребування всіх відеоматеріалів, відзнятих працівниками поліції з моменту початку виконання службових обов`язків, або про виклик працівника патрульної поліції для надання пояснень не заявляв.

Положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 передбачена можливість здійснення фіксування за допомогою відеореєстратора, який може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Судом не встановлено порушень вищезазначеної Інструкції, які могли бути підставою для закриття провадження у справі.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Посилання захисника про те, що поліцейськими невірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки останній вживав адкогольні напої ще до ДТП - не знайшли свого підтвердження, з тих підстав, що вказану інформацію перевірити іншим чином не вбачалося можливим, враховуючи той факт, що в їх присутності ОСОБА_1 вживав алкогольні напої і тест на стан алкогольного сп`яніння в будь- якому разі був би позитивним.

На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованого правопорушення, ступінь вини останнього та його особу, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до цієї особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Прохоров П. А.