Єдиний унікальний номер судової справи 473/6927/23 Головуючий у першій інстанції Зубар Н.Б.
Номер провадження № 33/812/69/24 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ліпатова С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ліпатова Сергія Володимировича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює начальником оперативного відділу ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582006 від 07 грудня 2023 року, водій ОСОБА_1 07 грудня 2023 року о 00-44 год керував транспортним засобом ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенськ по вул. 80 Штурмової, 61 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 22 січня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ліпатов С.В. подали до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просили постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 247 у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права та через невірне застосування норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне зясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому на думку захисника ОСОБА_1 адвоката Ліпатова С.В. суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком спрощеного підходу до вирішення справи по суті.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліпатов С.В. звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції стороною захисту надано копію скарги від 10.01.2024 року до поліції на дії поліцейського, що склав протокол; медичну довідку ВК №72 від 12 грудня 2023 року про те, що ОСОБА_1 , 06 грудня 2023 року о 08 год.20 хв. пройшов медичний огляд черговим фельдшером, ознак алкогольного сп`яніння чи приймання наркотиків не виявлено. Крім того ВК 72 надано інформацію про те, що ОСОБА_1 виконував оперативне завдання з 23 год. 06 грудня 2023 року по 05 год. 07 грудня 2023 року. При цьому судом першої інстанції належної оцінки вказаним документам надано не було.

Адвокат Ліпатов С.В. також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 під час допиту в суді повідомив, що в з 23 год.00 хв. 06 грудня 2023 року по 05 год. 00 хв. виконуючи наказ начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» був залучений для виконання спеціального завдання з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72». Також, ОСОБА_1 повідомив, що 06 грудня 2023 року після робочого часу близько 19 год.00 хв. 06 грудня 2023 року, у себе вдома вживав спиртні напої, а саме випив 100 грам віскі, оскільки йому зарані не було відомо, що в ніч на 07 грудня 2023 року за вказівкою начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», його буде задіяно для виконання спеціального завдання. При цьому невиконання наказу начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», могло мати тяжкі наслідки для установи. Близько 21 год.30 хв. ОСОБА_1 ліг відпочивати, а в 23 год.00 хв. йому зателефонував начальник колонії та залучив до виконання спеціального завдання з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію Державної установи «Вознесенська виправна колонія №7)», тому і був запах алкоголю з порожнини рота. При цьому ОСОБА_1 мав адекватну поведінку, що відповідала обстановці після зупинки транспортного засобу і відмовився від проходження медичного освідування на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не вважав себе п`яним, оскільки пройшло вже багато часу з моменту вживання спиртних напоїв, а також поспішав на виконання спеціального завдання, про яке неодноразово повідомляв працівників поліції. Натомість судом першої інстанції не було враховано вказані пояснення ОСОБА_1 та не надано неналежної оцінку наданим доказам та його діям, який діяв в межах крайньої необхідності.

Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_1 намагаючись виконати наказ начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» з метою виконання спеціального завдання, з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію установи, вживав заходи під час дії воєнного стану, для відвернення небезпеки, у разі невиконання наказу начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», могло мати тяжкі наслідки для установи. За даних обставин небезпека не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Фактично шкода заподіяна охоронюваним права та інтересам правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , яке виразилось у відмові проходити огляд у встановленому чинним законодавством порядку шкода правам чи охоронюваним інтересам суспільству чи держави є меншою, ніж та, яка попереджена.

На думку адвоката Ліпатова С.В. факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, був повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, проте судом першої інстанції наявні докази перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності не були. Як наслідок ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст.130 КпАП України, і застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 грн, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звертає увагу суду на те, що позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік для ОСОБА_1 може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ліпатов С.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвокат Ліпатова С.В., допитавши свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 07 грудня 2023 року о 00-44 год керував транспортним засобом ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенськ по вул. 80 Штурмової, 61 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 582006 від 07 грудня 2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 07 грудня 2023 року о 00-44 год керував транспортним засобом ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенськ по вул. 80 Штурмової, 61 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення правил комендантської годи. Під час спілкування працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Після чого працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу, на що водій відмовився та всіляко намагався «домовитись», вказуючи на те що він є співробітником ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72» та повертався з роботи додому. При цьому працівником поліції було роз`яснено водієві, що домовитись не вийде, а у випадку відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР України.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 582006 від 07 грудня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 07 грудня 2023 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції водій ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ліпатова С.В. ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності, суд оцінює критично з огляду на наступне.

За змістом статті 17 КУпАП особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як на підтвердження факту крайньої необхідності, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліпатов С.В. зазначав, що ОСОБА_1 з 23 год. 00 хв. 06 грудня 2023 року по 05 год. 00 хв. виконуючи наказ начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» був залучений для виконання спеціального завдання з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію колонії. 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 після робочого часу близько 19 год.00 хв. у себе вдома вживав спиртні напої, а саме випив 100 грам віскі, оскільки йому наперед не було відомо, що в ніч на 07 грудня 2023 року за вказівкою начальника колонії його буде задіяно для виконання спеціального завдання. При цьому невиконання наказу начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», могло мати тяжкі наслідки для установи. Близько 21 год.30 хв. ОСОБА_1 ліг відпочивати, а в 23 год.00 хв. йому зателефонував начальник Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» та залучив до виконання спеціального завдання з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію колонії, тому і був запах алкоголю з порожнини рота. При цьому ОСОБА_1 мав адекватну поведінку, що відповідала обстановці після зупинки транспортного засобу і відмовився від проходження медичного освідування на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не вважав себе п`яним, оскільки пройшло вже багато часу з моменту вживання спиртних напоїв, а також поспішав на виконання спеціального завдання, про яке неодноразово повідомляв працівників поліції.

За таких обставин, на думку захисника - адвоката Ліпатова С.В. намагаючись виконати наказ начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» з метою виконання спеціального завдання з метою розкриття кримінальної протиправної діяльності злочинної організації по факту перекиду заборонених предметів на територію колонії, ОСОБА_1 вживав заходи під час дії воєнного стану, для відвернення небезпеки, а у разі невиконання наказу начальника могло мати тяжкі наслідки для Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72». За даних обставин небезпека не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Фактично шкода заподіяна охоронюваним правам та інтересам правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , яке виразилось у відмові проходити огляд у встановленому чинним законодавством порядку, шкода правам чи охоронюваним інтересам суспільству чи держави є меншою, ніж та, яка попереджена.

На підтвердження вказаних обставин, стороною захисту було долучено до матеріалів справи низку документів, зокрема медичну довідку ВК №72 від 12 грудня 2023 року про те, що ОСОБА_1 , 06 грудня 2023 року о 08 год.20 хв. пройшов медичний огляд черговим фельдшером, ознак алкогольного сп`яніння чи приймання наркотиків не виявлено. Також долучено лист начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» про те, що в період з 23 год 00 хв 06 грудня 2023 року по 05 год 00 хв 07 грудня 2023 року начальник оперативного відділу ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» капітан внутрішньої служби Строн І.В. разом з інспектором відділу нагляду і безпеки, лейтенантом внітрішньої служби ОСОБА_2 були задіяні для виконання оперативного завдання.

Крім того, до апеляційної скарги додано характеристику з місця роботи та з місця проживання на ОСОБА_1 , клопотання першого заступника начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» Д.Лугового та начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» О. Негруци. Вказані документи свідчать про те, що ОСОБА_1 за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, зарекомендував себе як добросовісний, тактовний, ввічливий та сумлінний працівник, який користується повагою колективу. Також зазначено про те, що службова діяльність ОСОБА_1 потребує швидкого реагування на поставлені завдання та швидкого прибуття на місце роботи, що можливе лише на власному транспорті. Крім того, ОСОБА_1 забезпечує всю свою родину, а тому позбавлення права керування може вплинути на те, що його родина залишиться без джерела існування. З урахуванням зазначеного керівництво ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» клопоче не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд приймає до уваги вказані документи, однак позитивні характеристики не впливають на вчинене 07 грудня 2023 року о 00- 44 хв ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не можуть вважатися крайньою необхідністю враховуючи час, який необхідний для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер порівняно з часом складання протоколу за наслідками такої відмови.

З цих самих підстав (терміновість виконання завдання) не можуть бути також взяті до уваги посилання захисника - адвоката Ліпатова С.В. на те, що ОСОБА_1 виконував оперативне завдання з 23год. 06 грудня 2023 року по 05год. 07 грудня 2023 року.

Крім того, на відеозаписі, що наявний в матеріалах, ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції що він працює начальником відділу ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» та порушив комендантську годину, оскільки повертався з роботи. При цьому на відеозаписі чітко видно, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_3 приїхав та зупинився біля приватного будинку, а не біля ДУ «Вознесенська виправна колонія №72».

До того ж, під час складання протоколу, на питання працівника поліції щодо точної адреси, ОСОБА_1 запитавши у свідка ОСОБА_2 , повідомив що це АДРЕСА_2 ).

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника - адвоката Ліпатова С.В. був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що в ніч з 06 на 07 грудня 2023 року, з метою виконання невідкладного завдання, за дорученням керівника колонії, ОСОБА_1 заїхав за ним додому ( АДРЕСА_3 ). Потім вони разом їхали до ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» з метою виконання спеціального завдання та під час руху були зупинені працівниками поліції. Запах алкоголю від ОСОБА_1 не відчував, спиртних напоїв останній при ньому не вживав. Спеціальне завдання ними було виконане.

Зазначені пояснення свідка спростовують доводи захисника про те, що 06 грудня ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 їхали до ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» для виконання невідкладного завдання, адже адреса яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення та адреса місця проживання свідка, свідчать про те, що вони разом приїхали до свідка додому, а не рухались в напрямку роботи. Більш того сам ОСОБА_1 на відеозаписі зазначив про те, що вони повертались з роботи.

З урахуванням викладеного, наведені водієм ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Ліпатовим С.В. обставини, на переконання апеляційного суду, не є підставою для визнання його (водія) дій такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, він мав адекватну поведінку, що відповідала обстановці не впливає на суть вчиненого ним правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Також, не доведено і під час апеляційного розгляду обставини, що вказують на те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ліпатова Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко