Справа 556/981/24
Номер провадження 3/556/558/2024
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Л.О.Котик, розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючий, -

За ст.173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 року серії ВАД №338165, 26 лютого 2024 року біля 17:00 год., ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив дрібне хуліганство, а саме: обзивав нецензурними словами ОСОБА_2 , чим ображав її гідність та громадську мораль.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав свою вину, і пояснив, що дії, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не вчиняв, громадський порядок не порушував. В той день перебував у будинку своїх батьків в АДРЕСА_1 , з ОСОБА_2 взагалі не спілкувався.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_2 пояснила, що 26.02.2024 року в смт. Володимирець по вулиці Заводській, приблизно о 13:20 год., йшла на обідню перерву, біля неї зупинився автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Після чого останній відкрив двері автомобіля та почав ображати її нецензурними словами, голосно кричав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердила, що 26.02.2024 року син - ОСОБА_4 перебував у її будинку за адресою - АДРЕСА_3 , на протязі усього дня, робили ремонт. Біля 17:00 години до них підійшла сусідка ОСОБА_5 та попросила ОСОБА_1 допомогти їй по господарству відремонтувати міні башню водопостачання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала на те, що 26.02.2024 року, біля 17 години вечора вона звернулася до ОСОБА_1 , який в цей час перебував у своєї матері ОСОБА_6 , аби той полагодив міні башню водопостачання. Останній пробув у її будинку, за адресою АДРЕСА_4 , до 19 години вечора 26 лютого 2024 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи,дійшов такого висновку.

Згідност. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 173 КУпАПдо протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №338165 від 18 березня 2024 року, додано рапорти чергового та ДОП ВП №1 Вараського РВП, заява та письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_7 .

Суд не приймає до уваги долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає,що протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінністатті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім того, в наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №338165 від 18 березня 2024 року фабула правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, тобто викладена без врахування вимог ст.173 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.173 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь останнього .

Разом із тим, у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому проявилось порушення громадського порядку ОСОБА_1 . Крім того, в протоколі не зазначені мотиви протиправної поведінки останнього, якщо такі у дійсності мали місце.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У пункті 13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к зазначено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Також в абз. 2 п. 15 вищевказаної постанови зазначено, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

З пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що між ними існує конфлікт.

Жодними доказами не підтверджується, що ОСОБА_1 переслідував мету протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зважаючи на це, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 мотиву безпідставної та явної неповаги до ОСОБА_2 , з огляду на що провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено про те, що ОСОБА_1 26.02.2024 року близько 17:00 години висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 , чим ображав її гідність та громадську мораль.

В той же час, з показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 26.02.2024 року на протязі дня перебував за адресою АДРЕСА_3 , а з наданих письмових пояснень ОСОБА_2 , долучених до матеріалів справи, образи з боку ОСОБА_1 в її адресу мали місце 26.02.2024 року близько 17:00 години. В судовому засіданні ОСОБА_2 ствердила, що подія відбулася в обідню пору, приблизно о 13:20 год. 26.02.2024 року в смт. Володимирець по вулиці Заводській.

З огляду на це, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та показаннями свідків обставини нецензурної лайки та порушення громадського порядку з боку ОСОБА_1

Необхідно зазначити, що відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03).

Однак, у даній справі, зібрані особою, уповноваженою відповідно до ст. 255 КУпАП на складання протоколів про адміністративні правопорушення, докази за своєю суттю залишають місце сумнівам, і як наслідок не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173, 221, п.1 ст.247, ст.283, ч.1 п.3 ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: