Справа № 686/8657/24
Провадження № 3/686/3252/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., з участю секретаря судового засідання Тарковської А.С., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Кравчуна Д.В., розглянувши в режимі відеоконференції справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. ст. 124, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

13.03.2024 року о 22 год. 47 хв. в м. Хмельницькому по вул. Шухевича водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогоюдо сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Peugeot 206», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, 13.03.2024 року о 22 год. 47 хв. в м. Хмельницькому по вул. Шухевича 90, водій ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2024 року справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою не визнав та зазначив, що дійсно ввечері 13 березня 2024 року він керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під`їхав до кафе «Восток» в м. Хмельницькому, припаркував автомобіль та пішов в кафе, щоб попити кави. Вживав каву, потім випив ще горілки, десь грам 400 і продовжував знаходитись в кафе, потім виникла суперечка з військовими і він вирішив піти з кафе, але до нього підійшов його приятель ОСОБА_2 і каже, що «там тебе шукає дружина, тож запропонував відігнати його автомобіль, бо ОСОБА_1 був випивший, на що останній погодився. Дроздов забрав ключі у ОСОБА_1 , цей сів за кермо його транспортного засобу й завів його. ОСОБА_1 підійшов з правого боку і сів на пасажирське сидіння попереду. Вони почали рух заднім ходом і відчули як автомобіль вперся в інший транспортний засіб. Пізніше він дізнався, що це був автомобіль «Peugeot 206». ОСОБА_3 заглушив його автомобіль, залишив ключі від автомобіля та пішов у невідомому напрямку, але через деякий час він повернувся. До ОСОБА_1 підійшли інші військові, з якими у нього раніше був конфлікт та почали до нього висловлюватись саме начебто він керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , проте він відмовлявся. Після того було викликано працівників поліції, він повідомив працівникам поліції, що транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 у вказаному протоколі місці та часі не керував. Але враховуючи пояснення інших військових працівники поліції зазначили, що оскільки всі інші люди кажуть, що саме він керував вказаним транспортним засобом, то йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Розуміючи, що він перед цим вжив алкогольний напій, тож дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, але не керував транспортним засобом, він спочатку відмовлявся від проходження огляду, а потім вони його вмовили і він почав продувати, але фактичного ухилявся від продуття, бо розумів, що він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, але не керував зазначеним транспортним засобом. Йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на що він відмовився, розуміючи що він транспортним засобом не керував. При цьому він працівникам поліції повідомляв, що транспортним засобом «Volkswagen Transporter» керувала інша особа, навіть стояв цей Артем поряд і він йому навіть казав «що давай, ти ж керував транспортним засобом». Просив закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, оскільки не вчиняв вказаних правопорушень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що 13.03.2024 року о 22 год. 47 хв. неподалік кафе Восток припаркував свій транспортний засіб «Peugeot 206», державний номерний знак НОМЕР_2 , і пішов до кафе, щоб попити кави. Сидів, пив каву, через деякий час він почув, що відбувається сварка між військовими, бачив що там був ОСОБА_1 , ОСОБА_2 він там не бачив. Через деякий час він пішов до свого автомобіля, завів і почав рух, розвернувся та їхав по дорозі прямо, пригальмував, щоб пропустити інший транспортний засіб і повернувши вліво, відчув поштовх іншого транспортного засобу в його праву частину. Повернувшись побачив, що до його автомобіля вперся транспортний засіб «Volkswagen Transporter», який до цього був припаркований поряд з його автомобілем. Хто саме перебував за кермом він не знає, але перед цим він бачив що в це авто сідали два чоловіки, бо чув, що хлопнули дві двері, після того підбігли інші військові і почали казати, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, повіривши їм, він склав відповідні пояснення, але будучи попередженим про кримінальну відповідальність у судовому засіданні зазначив, що безпосередньо він не бачив хто саме керував транспортним засобом. Вказав, що дійсно не виключає, що транспортним засобом міг керувати Дроздов, а інші військові вказували на ОСОБА_1 як на водія, бо дійсно він бачив, що заме з цими військовими у ОСОБА_1 був попередньо конфлікт, й таким чином вони могли йому помститися. Пошкодження на його автомобілі не значні, поліцію він не викликав, хто саме викликав йому не відомо. Не заперечував щодо закриття справи стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, оскільки можливо останній не вчиняв вказаних правопорушень. Жодних претензій до ОСОБА_1 не має.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що чітко дати не пам`ятає, але можливо це було 13.03.2024 року, він перебував дома та вже спав. Йому на телефон подзвонила дружина ОСОБА_1 та попросила, щоб він пішов пошукав його, він має десь перебувати неподалік. Він пішов і побачив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння в кафе. Він забрав в нього ключі від автомобіля, повідомивши його, що його шукає дружина, забрав його і хотів відігнати його транспортний засіб на стоянку. Сів за кермо автомобіля, завів автомобіль та після того, як завів автомобіль, до нього підійшов ОСОБА_1 , котрий сів на пасажирське сидіння попереду. Вони почали від`їжджати і він, не добачивши, що їде інший транспортний засіб, не маючи права керування транспортним засобом вперся задньою частиною автомобіля в праву частину автомобіль «Peugeot 206», але злякавшись, що до нього щось буде, він залишив вказане місце. Після того приїхали працівники поліції, почали висловлювати претензій, але він не казав їм, що саме вчинив це він, оскільки злякався відповідальності. При цьому чув, що ОСОБА_1 зазначав, що він не керував транспортним засобом, але його ніхто не слухав, а слухали лише військових. Зазначив, що дійсно винен у ДТП він, він керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, залишив місце дорожньої -транспортної пригоди, оскільки злякався, готов нести відповідальність за вчинене.

Захисник подав клопотання, підтримане ним в судовому засіданні, про закриття справи щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, посилаючись на наступне. З доданого до матеріалів оправи відеозапису, вбачаються ознаки його коригування, відсутня безперервність запису. Відеозапис, який доданий до матеріалів справи складається з 10 відеофайлів. Тож даний факт є суттєвим порушенням ст.. 266 КупАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС 18.12.2018 року №1026, та суттєво впливає на повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Крім того покази, дані в судовому засіданні ОСОБА_6 , щодо не керування ним транспортним засобом, а керуванням ОСОБА_7 , повністю підтверджені допитаним в судовому засіданні свідком ОСОБА_5 , не заперечувались допитаним потерпілим, та не суперечать дослідженому в судовому засіданні відео та іншим матеріалами справи. Тож докази, які містяться в матеріалах справи, в своїй сукупності згідно вимог законодавства України та практики ЄСПЛ не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_8 відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена.

Суд, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого та свідка ОСОБА_5 , дослідивши долучені до справи докази, в тому числі відеоматеріали, надавши оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від23грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожньогоруху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту диспозиції ст.124 КУпАП слідує, що об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням тобто порушення учасниками дорожнього руху ПДР, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

За частиною першою статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП за нормами частин 2,3 цієї статті: огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.; у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Норми статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів (далі Інструкція), щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом(далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Згідно до п. 8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Крім того, відповідно до пункту 6 Порядку №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене як ст.124 так і ч.1 ст. 130 КУпАП, підлягає безумовному доведенню факт керування особою транспортним засобом, тобто те, що особа була водієм, далі вже, після встановлення факту керування особою транспортним засобом, порушення учасниками дорожнього руху ПДР, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; причинний зв`язок між наведеним діянням та наслідками (ст. 124 КУпАП); наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оформлена відповідним направленням, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду (ст. 130 КУпАП).

Так, зі змісту показів свідка ОСОБА_5 , який був попереджений про кримінальну відповідальність та давав покази безпосередньо перед судом під присягою та підписав її, судом встановлено, що останній підтвердив, що саме він був за кермом транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому свідок зазначив, оскільки злякався відповідальності тому не повідомив працівникам поліції про це.

Зазначені покази свідка є послідовними, не містять протиріч, узгоджуються між собою та матеріалами провадження у сукупності, а також підтверджують показами ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні, з приводу того, що він не керував транспортним засобом. При цьому у суду відсутні підстави ставити під сумнів покази цього свідка, оскільки судом не встановлено будь-якої її заінтересованості у вирішенні цієї справи.

Крім цього вказані обставини не заперечив допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 .

Окрім того, долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи не містять доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , так само як і не містять доказів на спростування наданих у судовому засіданні пояснень як ОСОБА_1 так і свідка. При цьому згідно наданого відео вбачаються лише силуети двох чоловіків, з яких один сідає за кермо транспортного засобу, іншій на пасажирське сидіння, що підтверджує покази, дані в судовому засіданні ОСОБА_1 , потерпілим та свідком. Проте з наданого відео не можливо встановити особи та чіткий зовнішній вигляд цих людей, що унеможливлює їх ідентифікацію. При цьому на відео дійсно зафіксоване ізначальне заперечення ОСОБА_1 факту керування вказаним транспортним засобом.

Таким чином, слід констатувати, що відеозаписи, долучені до матеріалів провадження відображають лише певні розмови, процесуальні дії і не відображають відомостей безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є однією з невід`ємних для кваліфікації дій притягуваного за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не може бути визнаний у справі належним доказом, який би спростував версію притягуваного.

Отже відео, що додано як доказ у справі не дає можливості суду поза розумним сумнівом встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи саме він скоїв ДТП, порушивши ПДР і чи дотримано працівниками поліції встановлений порядок проведення огляду згідно ст. 266 КУпАП.

Також в матеріалах справи маються письмові пояснення потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 13.03.2024 року, за яким вони вказували, що автомобіль Пежо виїжджаючи на вулицю, загальмував, й в той момент фургон Фольцваген, рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з цим автомобілем. Проте в жодному з цих показів не вказується, що водієм Фольцвагену був саме ОСОБА_1 .

Отже, вищевикладені обставини свідчать про те, що матеріали справи не містять достатніх та неспростовних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння, порушив ПДР та скоїв ДТП та мав за обов`язок на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах, та оцінених в їх сукупності з протоколами про адміністративні правопорушення, які ставляться у вину притягуваному. Зокрема поясненнях самого ОСОБА_1 , який в суді стверджував, що транспортним засобом не керував, показами свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що саме він був за кермом транспортного засобу, а ОСОБА_1 був пасажиром. В сукупності з іншими доказами, факт перебування в транспортному засобі двох осіб (пасажира та водія) підтверджується показаннями потерпілого та долученим відео.

Будь-яких інших доказів, на підставі яких можна було б безумовно стверджувати про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованих йому правопорушень, або які спростовували позицію притягуваного, судом не встановлено, а тому суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, трактує всі сумніви на користь притягуваного.

Одночасно суд констатує, що в матеріалах справи також відсутні будь-які достовірні дані про виконання поліцейськими вимог ч.1, 7 ст. 266 КУпАП, щодо про відсторонення притягуваного від керування транспортним засобом та про передачу керування автомобілем уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія.

Так, аналіз вказаної норми вказує, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) у стані сп`яніння, законодавством передбачена необхідність відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу.

А тому встановлений факт не відсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування транспортним засобом також ставить під сумнів висновок поліцейського про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та зібрані у справі докази.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та протиправності його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння при викладених в протоколах про адміністративні правопорушення обставинах.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР, скоїв ДТП та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку визначення стану сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена поза розумним сумнівом допустимими і належними доказами.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановила:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою, її представником, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа