ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/343/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ткача А.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в проекті міжнародної технічної допомоги «Фонд «Партнерство за сильну Україну» (ФПСУ) «Компанії «Кімонікс Інтернешнл, Інк.» в Україні, керівник проектів та програм у сфері нематеріального виробництва (психо-соціальної підтримки), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №260177, 17 липня 2023 року о 22.35 год. на Південному мосту заїзд з Наддніпрянського шосе в сторону пр-ту Науки в м. Києві в порушення п. 2.4 ПДР України ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Альфа Ромео» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було подано за допомогою сигнального диску з червоним сигналом, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №499073, 17 липня 2023 р. о 22.35 год. на пр-ті Бажана, 2-б в м. Києві в порушення вимог п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 керував автомобілем «Альфа Ромео» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Зі згоди водія огляд проводився на місці зупинки, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер Алкотест АRJL-0308», результат тесту 0,89 проміле. Водій з результатом тесту газоаналізатора «Драгер» не погодився, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 з протоколами про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП не погодився та пояснив, що 17 липня 2023 року, перебуваючи в процесі адаптації після переїзду до Києва з м. Одеси, та не будучи достатньо ознайомленим з місцевими дорогами, він випадково, здійснив неправильний поворот на Набережному шосе і опинився на Південному мосту, після чого, на мосту він був зупинений працівниками патрульної поліції. Після перевірки його документів та поверхневого огляду автомобіля, поліцейський звернув увагу на ополіскувач ротової порожнини в дверній карті автомобіля, після чого вони запропонували йому пройти тест на алкотестері «Драгері», на що він погодився, будучи переконаним у відсутності вживання алкоголю чи будь-яких інших психотропних речовин. Після того, як він пройшов тест, який виявився позитивним, що для нього стало несподіванкою, оскільки він був переконаний, що тест буде негативний, він, не погоджуючись з результатом тесту відразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога. Однак, поліцейські почали свідомо затягувати час, і лише перед початком комендантської години, погодилися відвезти його на огляд до лікаря. Однак, враховуючи обмеження, пов`язані з комендантською годиною, ОСОБА_1 запитав у поліцейських про можливість пересування містом після здачі тесту, на що отримав відповідь про заборону, потім він попросив поліцейських, щоб вони його супроводили після здачі тесту, але отримав також відмову. В свою чергу, ОСОБА_1 , усвідомлюючи суворі обмеження під час комендантської години, які забороняють вільно пересуватися містом без спеціальної перепустки і відмовився їхати до лікаря. Враховуючи ці доводи він не визнав свою вину повністю.

Захисник Ткач А.Г. просив суд закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності складу адміністративних правопорушень, вважаючи ці протоколи безпідставними, мотивуючи це наступним.

Щодо адміністративного протоколу за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, а з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 навпаки на вимогу поліцейського здійснив зупинку транспортного засобу, що виключає з його боку склад адміністративного правопорушення.

Щодо адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, то працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол за порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Разом з тим, ОСОБА_1 вказував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на проходженні цього огляду в медичному закладі, проте поліцейські відмовились після огляду супроводити його до місця проживання, та повідомили, що не можуть забезпечити його безпеку та законність перебування та пересування по м. Києву в комендантську годину. Крім цього, захисник зазначив, що вимога про проходження огляду на стан сп`яніння та фактичне складення протоколу відбулось після спливу двогодинного строку, передбаченого ч.4 ст. 266 КУпАП, за спливом якого забороняється доставляти особу до медичного закладу. Тобто, працівники поліції не мали можливості доставити ОСОБА_1 до медичного закладу протягом встановленого строку, а тому, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, вважав що працівники патрульної поліції не мали права складати протокол відносно останнього за порушення п. 2.5 ПДР України. Так, захисник зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, навпаки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатом приладу Драгер та в силу положень ч.3 ст. 266 КУпАП висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря -нарколога, що зафіксовано на відеозаписі. Навпаки ОСОБА_1 весь час запитував у поліцейських, чи будуть вони його супроводжувати після комендантської години, на що поліцейські відповіли, що вони цього не робитимуть. Далі, ОСОБА_1 запитав у поліцейських, чи можуть вони йому гарантувати, що після початку комендантської години він зможе вільно пересуватись, на що поліцейський відповів, що не може цього гарантувати, після цього ОСОБА_1 уточнив, чи порушить він таким чином закон (у випадку вільного пересування у комендантську годину), на що поліцейський відповів: «виходить що так». Таким чином, висловлюючи вимогу пройти огляд в лікарні та одночасно стверджуючи, що ОСОБА_1 після огляду залишиться в комендантську годину на вулиці без гарантування права на вільне пересування та схиляючи до порушення закону, працівники поліції діяли не в спосіб, визначений ч.2 ст. 19 Конституції України, де зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, захисник вважає, що працівники патрульної поліції, нехтуючи обов`язком охорони прав і свобод людини, в даному випадку водія ОСОБА_1 , відмовили останньому в доставленні до медичного закладу та подальшому супроводженні задля унеможливлення порушення закону, та безпідставно склали на водія протокол, хоча мали можливість супроводити водія як до медичного закладу, так і до місця проживання, ураховуючи наявність заборони в м. Києві на вільне пересування без спеціальних перепусток та посвідчень у комендантську годину, а також ураховуючи постійне нічне чергування працівників поліції та використання службових транспортних засобів, які таким чином мали можливість виконати обов`язок щодо забезпечення прав і свобод водія. Отже на думку захисника, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а навпаки наполягав на проведенні такого огляду, що повністю спростовує доводи, викладені у протоколі, а тому і вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, що ставляться йому у вину. Надав письмові пояснення та просив їх долучити до матеріалів справи.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ткача А.Г. та дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи надані суду докази винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.4 ПДР України, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 122-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України - на вимогу поліцейських водій повинен зупинитись з дотриманням вимог ПДР України.

Як вбачається з долученого відеозапису, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського і після чого починається спілкування. На даному відеозаписі не зафіксовано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не виконав вимогу про зупинку та був переслідуваний працівниками поліції, а вже після чого був зупинений. Крім цього і у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений шляхом переслідування.

Отже, у матеріалах справи відсутні належні докази винуватості ОСОБА_1 у порушені п. 2.4 ПДР.

За таких обставин суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю.

Щодо вирішення питання наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.5 ПДР, суд виходить з наступного.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР, в якості доказів, поліцейськими долучено до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення, квитанцію приладу «Драгер», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозапис.

Проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №499073, 17 липня 2023 р. о 22.35 год. на пр-ті Бажана, 2-б в м. Києві в порушення вимог п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 керував автомобілем «Альфа Ромео» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Зі згоди водія огляд проводився на місці зупинки, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер Алкотест АRJL-0308», результат тесту 0,89 проміле. Водій з результатом тесту газоаналізатора «Драгер» не погодився, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився.

Не погодившись з викладеним у протоколі, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та складанні протоколу вказав, що він не погоджується з результатами приладу «Драгер» і наполягав на повторному огляді, проте йому було відмовлено.

Пунктом 7 розділу I «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8-9 Розділу ІІ «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з долученого відеозапису, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відразу погодився. Після проходження тесту на приладі «Драгер», результат якого показав, 0,86 проміле, ОСОБА_1 поставив під сумнів достовірність такого результату, та на пропозицію поліцейського проїхати на огляд до медичного закладу, погодився. Однак, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 намагався з`ясувати у них, чи гарантують вони йому безпеку пересування по м. Києву або супроводження після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога, оскільки він був зупинений о 22-35 год., а об 23-00 год. у м. Києві діяла коментадська година, на що працівник поліції відповів, що «не може цього гарантувати», після цього ОСОБА_1 уточнив, «чи порушить він таким чином закон (у випадку вільного пересування у комендантську годину)», на що поліцейський відповів: «виходить що так» (01:11 хв. відеозапису, фактичний час 23:48).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

Проте, працівники поліції всупереч принципам ст. 2 Закону України «Про національну поліцію», своїми діями навпаки сприяли вчиненню правопорушення, зазначивши, що не гарантують безпеку особи та підтвердили, що його дії після проходження огляду на стан сп`яніння, порушуватимуть закон.

Незважаючи на таку позицію працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 все одно наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, неодноразово повідомляючи це на відеокамеру, та не відмовлявся від проходження огляду.

Відповідно до ч.4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» - під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Тобто, під час здійснення своєї діяльності та виконання службових обов`язків, працівники поліції повинні враховувати діючі обмеження прав і свобод громадян.

Проте, замість того, щоб оперативно та вчасно забезпечити доставлення водія для медичного закладу із гарантією дотримання прав і свобод на вільне пересування, поліцейський намагався якнайшвидше скласти протокол, про що свідчить відеозапис, де поліцейський зазначає, що «треба встигнути оформити матеріал до 00-45 год.» (01 год. 28 хв. відеозапису, фактичний час 00:04).

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості підлягає застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення, саме всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова КАС ВС від 08 липня 2020 року, справа № 463/1352/16-а).

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування, як цього вимагає ст. 266 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає доводи захисника Ткача А.Г., що матеріали справи не містять беззаперечних належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.4; 2.5 ПДР України, а долучені до протоколу матеріали складають відомості, які не підтверджують викладені в протоколі обставини, та які викликають сумнів у доведеності вини ОСОБА_1 , а тому і мають тлумачиться на його користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, п ередбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130 ч.1, 284-285КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя: