Єдиний унікальний номер судової справи:766/8856/23
Номер провадження:33/819/32/24
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8856/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

в с т а н о в и в:

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнено судовий збір у розмірі 536,80 грн. на користь держави.

26.01.2024 ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів указує про те, що з постановою ознайомився в ЄДРСР лише 22.12.2023.

ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника Беженар Є.О., було належним чином повідомлено про день, час та місце апеляційного розгляду, тому їхня неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким встановив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді з моменту її прийняття, а не отримання копії постанови, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності чи її захисником.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до матеріалів справи, 03.11.2023 судом розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у його відсутності, який просив розглядати вказану справу за його відсутності, що підтверджено наявною в матеріалах справи заявою від 03.11.2023.(а.с.13)

03.11.2023, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 було надіслано копію постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2023 року щодо нього (а.с.18).

Отже, ОСОБА_1 було достовірно відомо про те, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього була призначена судом Херсонського міського суду Херсонської області до розгляду по суті 03.11.2023 року, але він не продемонстрував готовність брати участь в судовому засіданні та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Натомість він просив розглянути справу у його відсутності (а.с.17, 18).

Зважаючи на викладене, підстави вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено вимоги ст.268 КУпАП, відсутні.

Останнім днем строк на оскарження постанови суду є 13.11.2023.

Разом з тим, апеляційну скаргу на зазначене судове рішення ОСОБА_1 подав 26.01.2024 з пропуском десятиденного строку, визначеного засадами ст.294 КУпАП.

Десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відповідно до положень ст.294 КУпАП обчислюється з дня її винесення, а не отримання її копії учасником судового провадження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з постановою суду від 03.11.2023 він ознайомився в ЄДРСР лише 22.12.2023, як на поважну причину пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не ґрунтуються на законі, оскільки він мав право на оскарження постанови суду протягом 10 днів із дня винесення постанови, а не із дня отримання її копії.

Доказів про те, що судом чинились будь-які перешкоди в отриманні копії судового рішення після оголошення в межах строку на апеляційне оскарження, апелянтом не надано.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 року зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Тобто сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що справа щодо нього розглядається в суді першої інстанції, не проявив належної процесуальної поведінки та в розумні інтервали часу не цікавився станом розгляду справи та її результатом.

При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості на своєчасне отримання інформації щодо результату розгляду справи щодо нього протягом строку апеляційного оскарження, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку, яка не була спрямована на його готовність брати участь у розгляді справи, та створення ним умов для розгляду справи за його відсутності з метою подальшого оскарження судового рішення з цих підстав.

ОСОБА_1 не надано доказів існування об`єктивно непереборних, тобто таких, що не залежали від його волевиявлення обставин, пов`язаних з дійсними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

З урахуванням наведеного, вказані у клопотанні причини, з яких апеляційну скаргу не було подано в десятиденний строк, починаючи з дня винесення постанови, поважними вважатись не можуть.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить повернути ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та відсутністю правових підстав для його поновлення.

Керуючись ст.7, 283, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього відмовити у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження без поважних причин.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ю.М. Гемма