КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/580/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2511/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Каращука Юрія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року під головуванням судді Мохова Є.І., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що 23 лютого 2022 року, о 09 годині 05 хвилин, на 29 км а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в Броварському районі Київської області, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зіткнувся з автомобілем марки «Mitsubushi Lancer», н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 обвинувачується у порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП

Не погодившись з указаною постановою, 04 квітня 2024 року адвокат Каращук Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначає, що не відповідність у виконанні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_2 знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 лютого 2022 року, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Вказує, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія.

Посилається на те, що в результаті прийняття оскаржуваної постанови, було порушено права ОСОБА_1 на отримання відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Каращук Ю.І. доводи апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 26.01.2021 року у справі № 537/1916/18, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було, і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були враховані.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, умовою для настання адміністративної відповідальності за якою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п. 12.3 ПДР України та доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та цілком підтверджуються наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 274481 від 13 січня 2024 року відповідно до якого 23 лютого 2022 року, о 09 годині 05 хвилин, на 29 км а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в Броварському районі Київської області, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зіткнувся з автомобілем марки «Mitsubushi Lancer», н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 обвинувачується у порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП (а.с. 3);

схемою дорожньо-транспортної пригоди та уточненою схемою місця ДТП на якій зображено місце розташування транспортних засобів, відображені дорожні знаки та напрямок руху транспортних засобів під час події (а.с. 47);

письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (49-52);

висновком експерта № СЕ-19/111-23/32854-ІТ від 27 вересня 2023 року, згідно з яким експерт дійшов висновку про те, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки "MAN", н.з. н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12. 3 та п. п. Б п. 12.9 Правил Дорожнього руху України. Він мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем марки "Renault Kangoo", н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, рухаючись як з допустимою на даній ділянці швидкістю руху 50 км/год так і з обраною. Не відповідність у виконанні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в діях водія ОСОБА_2 знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 25-40).

Також судом враховано й постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року, відповідно до якої провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Зазначені докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, і піддавати їх сумніву в даному конкретному випадку немає жодних підстав.

Обставини, зазначені у протоколі, повністю узгоджуються зі схемою дорожньо-транспортної пригоди та фотознімками з місця ДТП.

Таким чином, можна дійти висновку, що в діях ОСОБА_2 є невідповідності вимогам п. п. 12.3 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з наслідками, які настали.

З урахуванням усієї сукупності вищенаведених доказів суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційної скарги не підтверджені належним чином, а її доводи зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції та не спростовують їх.

На переконання суду апеляційної інстанції, дії водія ОСОБА_2 згідно з матеріалами справи перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, будь-яких доказів відсутності в діях останнього вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що в результаті прийняття оскаржуваної постанови, було порушено його права на отримання відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Даних, які б свідчили про те, що правопорушення є триваючим і, як наслідок, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності слід рахувати з дня його виявлення, в матеріалах справи немає.

При розгляді справ, які віднесені до компетенції суду, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення, а саме 23 лютого 202 року.

Оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції строки накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися, а тому суд цілком обґрунтовано визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та закрив справу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Каращука Юрія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар