Номер провадження: 33/813/272/24
Номер справи місцевого суду: 946/6354/23
Головуючий у першій інстанції Адамов А.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №359237 від 20.08.2023 вбачається, що 20 серпня 2023 року о 15:10 год. в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Топ0льна кут вул. Свято-Нікольська ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем «Toyota Carina», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На дану постанову ОСОБА_1 . як законний представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, тобто на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 являвся неосудним, що виключає провадження по справі.

Крім того, ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року, мотивуючи тим, що не була належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, копію оскаржуваної постанови отримала 21.11.2023.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

В матеріалах справи відсутні відомості про сповіщення ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно та належним чином не була повідомлена про дату та час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 отримала копію оскаржуваної постанови 21.11.2023 (а.с. 10). ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернулась 29.11.2023.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року.

Про судове засідання, призначене на 16 січня 2024 року, законний представник правопорушника була належним чином сповіщена про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber» та на електронну пошту, однак у судове засідання не з`явилася, жодних заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд ніяким чином не обмежує учасників справи, оскільки останні скористались своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, скористались правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлялись про час і місце розгляду справи та надавали пояснення щодо справи.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасника справи та його адвоката, на підставі доводів, викладених в скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе провести судове засідання 16 січня 2024 року та розглянути справу за відсутності апелянта та правопорушника.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про межі судового розгляду судом першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, а саме ст. 337 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, розгляд адміністративного правопорушення має розглядатися лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №359237 від 20.08.2023 вбачається, що 20 серпня 2023 року о 15:10 год. в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Топольна кут вул. Свято-Нікольська ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем «Toyota Carina», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Alkotest Drager та у медичному закладі.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду, чим порушив норми процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

На підставі вищевикладеного, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, вважаю за необхідне скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року та прийняти нову постанову.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП врегульовано адміністративне правопорушення, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КпАП України врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015№ 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України№ 1452/735від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно із п.п. 3, 6 Розділу І, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №359237 від 20.08.2023, в якому наведені обставини порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху», (а.с.1);

- відеозаписом, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Обставини що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлені.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, тобто на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 являвся неосудним, що виключає провадження по справі, апеляційних суд виходить з такого.

Зі змісту ст. 17 КУпАП вбачається, що особа яка була в стані неосудності під час скоєння адміністративного правопорушення, не підлягає адміністративній відповідальності.

Зокрема в ст.20 КУпАП передбачено, що не підлягає відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Так, до матеріалів справи надано копію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_1 визнано опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

Проте дане рішення не підтверджує стан неосудності ОСОБА_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення, а лише підтверджує факт того, що ОСОБА_1 є його законним представником.

Статтею 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом у провадженні якого перебуває справа про адміністративне провадження, у разу коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 7-1 ЗУ «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про процедуру та підстави призначення судової експертизи, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, а саме ст.ст. 332, 242 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Підставами для проведення експертизи згідно із ч. 2 ст. 242 КПК України є:

1) встановлення причин смерті;

2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень;

3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності;

4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості;

6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Таким чином, питання про призначення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану правопорушника за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності вирішується виключно на підставі клопотання правопорушника або його представника. Проте, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 не заявляли клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу щодо неосудності ОСОБА_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави, які виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_2 .

Більш того, з доданих до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перевозив пасажирів як водій таксі, маючи при собі водійське посвідчення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 як законному представнику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік