КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3083/2024
Справа № 758/6866/23
Головуючий в суді І інстанції Павленко О.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Сіренка Максима Юрійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Сіренка Максима Юрійовича на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5, 2.10 (є) ПДР та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130, ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Сіренко М.Ю. подав засобами поштового зв`язку 20 травня 2024 року апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 4 ст. 130 КУпАП та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що відповідно до матеріалів справи, а саме відеозапису встановлено, що автомобіль ОСОБА_2 не перебуває в русі, докази про те, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і автомобіль взагалі рухався, в справі відсутні. Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 376200, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 , встановлено, що останній 25 травня 2023 року о 23:03 керував транспортним засобом Skoda д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився. Даний протокол спростовується матеріалами відеозапису, відповідно до яких о 22:33 автомобіль не перебуває у русі, не заведений, ОСОБА_2 даним автомобілем не керує. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 376198 за ст. 124 КУпАП, о 22:00 відбулося ДТП, після якого ОСОБА_2 не керував транспортним засобом. Також відповідно до матеріалів відеозапису о 22:52 ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд тільки за допомогою приладу «Драгер», однак ОСОБА_2 відмовився, тому працівники поліції повинні були діяти відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Чинне законодавство не дає поліцейському права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку незгоди водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу без направлення його до медичного закладу, проведення огляду в якому і буде мати наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 після його незгоди із результатами огляду до медичного закладу не доставлявся, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Що стосується протоколу за ч. 4 ст. 130 КУпАП, вказував, що відповідно до матеріалів відеозапису, ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд тільки за допомогою приладу «Драгер», що не є медичним оглядом. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було складено о 23:10, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП - о 23:20, а тому законодавством не заборонено в подальшому водіям вживати алкоголь, та за це немає відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Відповідно до матеріалів відеозапису о 23:38:50 ОСОБА_2 відкрив пляшку пива, і це по часу відбулося після складання відповідних адміністративних протоколів та пропозиції проведення відповідного огляду працівниками поліції, тому в діях ОСОБА_2 не вбачається порушення п. 2.10є ПДР.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що останнє судове засідання в даній справі відбулося не 03 травня, а 06 травня 2024 року, на якому захисником Сіренком М.Ю. було подано клопотання про закриття провадження в справі, яке датовано саме 06 травня 2024 року. В судовому засіданні 06 травня 2024 року судом було повідомлено захисника, що суддя перебуває у відпустці та постанова суду буде винесена 10 травня 2024 року, тобто строк на подання апеляційної скарги закінчувався би 19 травня 2024 року. Однак 19 травня 2024 року захисник Сіренко М.Ю. на сайті «Судова влада України» побачив, що справу розглянуто, ознайомився з текстом судового рішення та дізнався про те, що у даній справі судом з невідомих причин винесено постанову 03 травня 2024 року. При цьому копію постанови від 03 травня 2024 року ОСОБА_2 та його захисник Сіренко М.Ю. не отримували.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні захисник Сіренко М.Ю. підтримав заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 03 травня 2024 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 13 травня 2024 року. Апеляційна скарга подана 20 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник Сіренко М.Ю. вказує на те, що востаннє судове засідання в справі відбулось 06 травня 2024 року і його було повідомлено судом, що постанова буде винесена 10 травня 2024 року, оскільки суддя перебуває у відпустці, однак 19 травня 2024 року він дізнався, що постанову прийнято 03 травня 2024 року.

Разом із тим, вказані доводи не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються судом. Зазначення захисником на клопотанні про закриття провадження у справі № 758/6866/23 іншої дати 06 травня 2024 року (а. с. 53) саме по собі не підтверджує того, що останнє судове засідання відбулось саме в цю дату.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутня розписка, якою захисник Сіренко М.Ю. повідомлявся би про відкладення судового засідання з 03 травня 2024 року до 06 травня 2024 року.

Також захисник Сіренко М.Ю. вказує на те, що копію оскаржуваної постанови від 03 травня 2024 року не отримували ні він, ні ОСОБА_2 .

Однак, положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови, а не з днем отримання її тексту, а відтак, посилання на дату ознайомлення зі змістом постанови чи отримання копії оскаржуваної постанови не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2024 року в судовому засіданні було складено повний текст оскаржуваної постанови Подільського районного суду м. Києва, вступна та резолютивна частини постанови відсутні в матеріалах справи.

Зі змісту постанови Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року вбачається, що захисник Сіренко М.Ю. особисто брав участь в судовому засіданні, однак з клопотанням про видачу копії постанови до суду не звертався.

Вказана обставина свідчить про те, що захисник Сіренко М.Ю. був обізнаний про винесення судом постанови, результати розгляду справи та строки оскарження постанови - десять днів з дня її винесення.

Апеляційний суд враховує, що з огляду на присутність в судовому засіданні і обізнаність з результатами розгляду справи захисник Сіренко М.Ю. мав можливість подати апеляційну скаргу в межах процесуального строку для подання апеляційної скарги до 13 травня 2024 року включно, однак допустив нічим не обґрунтоване зволікання до 20 травня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що захисником Сіренком М.Ю. подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику Сіренку Максиму Юрійовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5, 2.10 (є) ПДР та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.