Справа № 304/1327/24 Провадження № 3/304/911/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2024 року серії ВАВ № 944452 видно, що 05 травня 2024 року о 23.55 год у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 під час перевірки був відсутній за місцем проживання, чим порушив обмеження, встановлені постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2024 року, та правила адміністративного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, просив закрити провадження у справі через відсутність його вини, оскільки у зазначений в протоколі час був удома, при цьому повідомив, що поліція видно не заїхала, бо дуже великі калюжі.

Заслухавши його пояснення, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд встановив, що постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 продовжено строк адміністративного нагляду на 6 місяців та застосовано обмеження у виді заборони виїзду за межі району проживання без дозволу начальника відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; заборони відвідувати торгівельні заклади, де здійснюється торгівля алкогольними напоями на розлив; заборони виходу з будинку АДРЕСА_2 у період з 22.00 год по 06.00 год, а також реєстрації у відділенні поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області кожну останню суботу місяця.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Дії ОСОБА_1 ДОП СП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Джупіною Василем Васильовичем кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КУпАП як повторне протягом року порушення правил адміністративного нагляду, а саме порушення заборони виходу з будинку у визначений час.

На підтвердження зазначених обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію рапорту ОСОБА_2 від 06 травня 2024 року, копію постанови судді Перечинського районного суду від 07 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 187 КУпАП, а також копію постанови судді Перечинського районного суду від 15 березня 2024 року про продовження відносно ОСОБА_1 адміннагляду.

Натомість у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував свою вину та просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Так, будь яких доказів, які б підтвердили відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання 05 травня 2024 року в період часу з 22:00 до 06:00 год, протягом якого згідно з постановою про продовження адміністративного нагляду заборонено його вихід з будинку, немає.

Також матеріали справи не містять будь яких доказів того, що о 23.55 год 05 травня 2024 року працівники поліції знаходились за адресою проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , перевірку працівниками поліції місця перебування особи жодним чином не зафіксовано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, як і відпрацювання, за наслідками проведення перевірки, не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки така позиція не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином будь які належні та допустимі докази, які б переконливо свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП є сумнівною, що у свою чергу суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суддя вважає, що у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 251, 252, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.