КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/828/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 грудня 2023 року о 06 год. 45 хв. по Бориспільському шосе у м. Києві керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер ARJL-0310», результат 0,22 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої зазначає, що про розгляд справи йому не було відомо, про винесення постанови дізнався коли приїхав до суду для ознайомлення зі справою, де йому повідомили, що його вже визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З матеріалами справи він ознайомлений не був, оскільки канцелярія не вела прийом з 27 грудня 2023 року, що підтверджується розпорядженням керівника апарату Дарницького районного суду м. Києва. Зазначає, що повний текст не отримував, при розгляді справи присутнім не був.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Сіренком М.Ю. надано додаткові пояснення, як мотивовані тим, що у приладу «Драгер ARJL-0310» значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,17 до 0,25 проміле, що ставить під сумнів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 07 грудня 2023 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сіренко М.Ю. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, просили скасувати оскаржувану постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 05 лютого 2023 року ОСОБА_1 також зазначив, що він свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнавав, оскільки не вживав спиртні напої та про що повідомляв працівників поліції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 2.9.А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС / МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735) передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

До матеріалів справи долучено відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820».

Відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» в організмі останнього було виявлено алкоголь 0,22 проміле.

Згідно із чеком про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була + 2 градуса Цельсія, а тому прилад міг зробити похибку + 0,04 % (проміле).

Як вбачається з Інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку, границі допустимої похибки під час експлуатації у робочих умовах навколишнього середовища від - 5 °С до + 50 °С складають: для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка вимірювання пристрою становить ± 0,04 % в діапазоні від 0,0 до 0,4 %, відносна похибка становить ± 10 % у діапазоні від 0,4 % до 5,0 %.

Вказаний результат огляду не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, яка, відповідно до відкритих джерел інформації (Інструкція приладу Драгер 6820), для приладу «Drager Аlcotest 6820» границі допустимої похибки під час експлуатації.

Враховуючи вищевикладене, та те, що ОСОБА_1 заперечував вживання спиртних напоїв як на місці, так і в суді апеляційної інстанції, а також невелику кількість проміле алкоголю в крові, прилад міг зробити похибку, а наявна в матеріалах справи роздруківка-тест приладу «Drager Аlcotest 6820» не може бути беззаперечним доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. На наявному в матеріалах справі відеозаписі зафіксовано лише проходження огляду на місці зупинки.

Інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Однак, суд першої інстанції належним чином не дослідив наявні у справі докази, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Крім того, згідно п. 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікованої Україною 25 квітня 1974 року, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно чеку приладу Drager Alkotest 6820 від 07 грудня 2023 року, результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0,22 %, що відповідає допустимій нормі алкоголю, як вказано в п. 6 ст. 8 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного та за відсутності належних доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб