Справа № 450/672/22 Провадження № 3-в/450/19/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Войтів Ірини Ігорівни про звільнення адмінправопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Провідний інспектор Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Войтів І.І. звернулась в суд із поданням про звільнення адмінправопорушника ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Мотивувала подання тим, що адмінправопорушник ОСОБА_1 з 02 червня 2022 року по даний час перебуває на обліку у Личаківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. Адмінправопорушнику ОСОБА_1 скеровано виклик за адресою місця проживання для постановки на облік, однак такий не прибув, а його матір`ю 10 червня 2022 року в телефонному режимі повідомлено про перебування останнього на військовій службі у зв`язку з мобілізацією. Згідно інформації, наданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_1 з 07 березня 2022 року проходить у них військову службу. 12 квітня 2024 року Личаківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, однак 22 квітня 2024 року у такому відмовлено. Вказала, що Личаківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області вжито всі необхідні заходи, однак адмінправопорушником не виконано судового рішення. Просила застосувати у даному випадку аналогію закону, а саме ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. З огляду на вказане просила подання задовольнити.

Представник Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої за її відсутності не подала.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої за його відсутності не подав.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи № 02/2022 р., приходжу до наступного висноку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

За ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Слід вказати, що ЄСПЛ, надаючи автономне значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративне правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «ІІадточий проти України» від 15.08.2008 року, зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пунктах 3.4, 3.6 рішення від 11.10.2011 року у справі №10-рн/2011 Конституційний суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії, а відтак в даному випадку підлягатимуть застосуванню норми КК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 80 КК України вбачається, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» оголошена загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась.

Відтак, з моменту винесення постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року до дня розгляду даного подання в Україні продовжує діяти особливий період.

Як вбачається з довідки № 1201 від 19 березня 2024 року, ОСОБА_1 з 07 березня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно наказу № 60.

З наказу № 60 від 07 березня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року та такий прибув 07 березня 2022 року для проходження військової служби у АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, зокрема те, що ОСОБА_1 не приступив до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт тривалістю 120 годин, відсутні відомості про його ухилення від відбування покарання, оскільки останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 2, 30-1, 283, 284, 304, 321-1 КУпАП, ст. 80 КК України, ст. 1 ЗУ "Про оборону України", суддя,

п о с т а н о в и в:

Подання провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Войтів Ірини Ігорівни задовольнити.

Адмінправопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт тривалістю 120 годин, призначеного постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2022 року, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Мусієвський В.Є.