Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/53/24 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 3 ст. 154 КУпАП суддя Карташева Т.А.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Ткаченко Н.Ю.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Хлівицької О.В.,

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Хлівицької О.В. на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк Донецької області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією тварини: собаки породи «кане-корсе».

За постановою судді, 18.10.2023 р. близько 20.00 год. у загальному дворі буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вигулювала зареєстрованого собаку породи «Коне-корсе» без повідка та намордника, в результаті чого собака вкусила ОСОБА_2 за тазобедрений суглоб з лівої сторони, спричинивши шкоду здоров`ю, чим порушила Правила тримання собак.

В апеляційній скарзі захисник Хлівицька О.О. просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

На думку апелянта, обставини, встановлені суддею місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не здійснювала вигул собаки, яка самостійно, внаслідок відкриття хвіртки, у зв`язку з перепадом напруги, вискочила на територію загального подвір`я та підбігла до сусідки, яка там перебувала разом із чоловіком та дитиною.

При цьому, ні сусіди, а ні сама власниця собаки, не бачили, щоб собака когось вкусила, більш того в матеріалах справи немає підтвердження щодо дійсного нападу собаки зазначеного заявницею. В матеріалах справи знаходиться довідка Міської лікарні швидкої медичної допомоги «Міський травматологічний пункт» від 18.10.2023 р., в якій зазначається, що у ОСОБА_2 наявний діагноз поверхневі укушені рани ділянки лівого кульшового суглобу, що дає підстави вважати, що собака не вкусив її, а імовірно лише прикусив, з метою захисту дитини, яка плакала на руках.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 завжди турбується, щодо місця вигулу собаки, щодо стану його здоров`я та своєчасне виконання щеплень, тощо. При цьому, ОСОБА_1 проживає удвох зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та придбала цю собаку з метою забезпечення безпеки доньки, оскільки вона сама знаходиться вдома одна коли мати на роботі.

В свою чергу, ОСОБА_1 розуміє, що собака знаходиться разом із її дитиною, у зв`язку з чим, постійно вчиняє дії щодо порозуміння собаки з дітьми, людьми, шляхом відвідування занять та тренувань разом з інструктором кінологом.

Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_4 не порушила жодних правил утримання собаки, адже, вона не могла передбачити цю подію, оскільки собака самостійно, від перепаду напруги відчинив (штовхнув) двері квартири та вибіг на вулицю, почувши плач сусідської дитини, прийнявши для себе, що якщо дитина плаче то вона в небезпеці і потребує захисту.

Тобто, в діях самої ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ номер 984553 від 24.10.2023 р. відсутні будь-які докази того, що вона вигулювала свого собаку навмисно без намордника та повідця, чим самим порушила правила утримання тварин. Також в даному протоколі не вказано, які саме правила були порушені ОСОБА_1 та саме з чого вони складаються, що є фактом неналежного складання адміністративного протоколу.

Більш того, в наданому до суду протоколі зазначено, що ОСОБА_1 раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що уповноважена особа, складаючи протокол серії ВАВ № 984553 від 24.10.2023 р., дійшла до помилкового висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , оскільки матеріали про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що особа була раніше притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП.

Крім того, матеріали справи в цілому не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 повинна доводитись певними доказами, зокрема, відеозаписами з камер відеоспостереження, поясненнями належних свідків, а не просто поясненнями працівників поліції, які навіть не були на місці події та описали подію зі слів потерпілої.

Між тим, відсутність у матеріалах справи відеозаписів з камер внутрішнього відеоспостереження, з яких вбачалися б інкриміновані ОСОБА_1 дії, свідчить про неповноту, допущену органом поліції при збиранні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, матеріали справи також не містять.

З приводу тверджень потерпілої щодо ненадійності паркана, неналежного догляду за собакою та інших нападів собаки на сусідів, зазначає, що вони не тільки нічим не підтверджуються, а навпаки, спростовуються поясненнями сусідів, акти опитування яких додані до апеляційної скарги.

Щодо конфіскації тварини, зауважує, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 265-5 КУпАП, в матеріалах справи відсутній протокол вилучення тварини, відомості про який повинні бути зазначені у протоколі.

Водночас, вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить її належної турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною та явно не відповідатиме суспільній значимості інкримінованого правопорушення і може завдати сильний психологічний стрес дитині, для якої собака є повноцінним членом родини.

Окрім наведеного, вважає, що оскільки діями ОСОБА_1 не заподіяно значної шкоди, від них не настало суттєвих негативних наслідків, остання вперше притягається до адміністративної відповідальності, щиро кається, має на утриманні доньку, до неї можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого в даному випадку було б достатньо для виховання останньої та запобігання вчинення нею нових правопорушень, без конфіскації тварини.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи яке апелянт зазначила, що після виходу судді у нарадчу кімнату, вступна та резолютивна частини оскаржуваної постанови не оголошувались. На сайті судової влади вступна та резолютивна частини були оприлюднені 22.12.2023 р., а повний текст 25.12.2023 р. Відтак, строки на оскарження постанови пропущені з незалежних від неї причин.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника Хлівицьку О.В. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи був призначений на 19.12.2023 р. Після судового розгляду суддя видалився до нарадчої кімнати та, цього ж дня, у відсутність сторін по справі, проголосив резолютивну частину постанови, копія якої 22.12.2023 р. надіслана ОСОБА_1 та її захиснику на електронну адресу.

Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску захисником Хлівицькою О.В. поважною, а тому, за можливе поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 3 статті 154 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

За положеннями ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447-IV від 21.02.2006 р., особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Згідно зі ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Переліку небезпечних порід, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 р. № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак», собаки «Кане-корсо» належать до небезпечних порід.

Правила утримання домашніх собак та котів в м. Миколаєві, які затверджені рішенням Миколаївської міської ради № 36/8 від 03.09.2009 р., відтворюють вказані положення щодо обов`язків осіб, які утримують домашніх тварин.

Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату та час розгляд справи, до судового засідання не з`явилася. В свою чергу, захисник Хлівицька О.В. в судовому засіданні заперечувала факт порушення ОСОБА_1 правил тримання собак. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 особисто підтвердила свою позицію щодо безпідставності його притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, твердження сторони захисту, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , а також письмовими доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9845563 від 24.10.2023 р., листом начальника СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області майора поліції Біліченка С., рапортом старшого інспектора чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 18.10.2023 р. ОСОБА_5 , заявою ОСОБА_2 від 18.10.2023 р., поясненнями ОСОБА_2 від 18.10.2023 р., довідкою КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» від 18.10.2023 р., направленням Миколаївського міського травматологічного пункту, довідкою КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Міський травматологічний пункт від 18.10.2023 р.

Відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 18.10.2023 р., приблизно о 20.00 год. вона разом зі своєю донькою та чоловіком збиралась до магазину. Вона вийшла першою із донькою на руках, яка почала плакати. На плач дитини відреагувала собака ймовірно породи «Кане-корсо», яка почала нападати на неї та її дитину (вкусила за лівий бік тазобедренної кістки), від чого вона впала разом із донькою на землю. Вона почала кричати, від чого собака втекла. Після цього вона поїхала до ЛШМД, де отримала направлення та довідку. Також вона зауважила, що вказана собака належить її сусідці на ім`я ОСОБА_6 , яка проживає в будинку АДРЕСА_3 .

Під час судового розгляду в місцевому суді потерпіла ОСОБА_2 підтвердила надані раніше нею письмові пояснення та додала, що собака є агресивним, хоча ОСОБА_1 і поставила паркан, проте він є не надійним, за собакою власниця не доглядає, він часто бігає по подвір`ю без повідка і намордника. Раніше вже були випадки нападу собаки на сусідів, крім того, вона боїться за життя своєї дитини, оскільки собака може напасти знов. ОСОБА_1 пропонувала їй допомогу після нападу собаки, проте вона відмовилась.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9845563 від 24.10.2023 р., 18.10.2023 р. близько 20.00 год. у загальному подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вигулювала зареєстрованого собаку породи «Коне-корсе» без повідка та намордника, в результаті чого собака вкусив ОСОБА_2 за тазобедрений суглоб з лівої сторони, спричинивши шкоду здоров`ю, чим порушила Правила тримання собак. Будь-яких заяв чи клопотань при складанні протоколу не надходило. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Кулакова А.М., 18.10.2023 р. отримано заяву та зареєстровано у ЄО за № 14959 від 18.10.2023 р., як інші тілесні ушкодження. В результаті опрацювання вказаної інформації від заявника Савицького з Дитячої обласної лікарні встановлено, що 18.10.2023 р. о 20.00 за адресою: АДРЕСА_2 на мати дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , напав сусідський собака, матір впала на дитину. Власник собаки сусідка ОСОБА_6 . Забій, підшкірна гематома лівого колінного суглобу.

Листом начальника СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області, зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, матеріали, зареєстровані в ЖЄО заяв та повідомлень за № 14959 від 18.10.2023 р., направлені на адресу начальника Миколаївського РУП для їх розгляду згідно з Законом України «Про звернення громадян», або в порядку, визначеному КУпАП.

Відповідно до заяви від 18.10.2023 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулась до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, в якій вона просила вжити заходів до її сусідки на ім`я ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , собака якої 18.10.2023 р. приблизно о 20.00 год. наніс їй тілесні ушкодження.

Згідно з даними довідки КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» від 18.10.2023 р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надана медична допомога в травматологічному пункті, діагноз забій лівого колінного суглобу; рекомендовано спостереження у травматолога.

Згідно з даними довідки КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Міський травматологічний пункт від 18.10.2023 р., о 20.30 до травмпункту звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: поверхневі укушені рани ділянки лівого культьового суглобу.

Перевіривши докази, які містяться у матеріалах справи на предмет належності та достатності, апеляційний суд констатує, що жодних підстав, за наявності яких можна ставити під сумніви достовірність та належність процесуальних документів апеляційним судом не виявлено.

Підстав не довіряти потерпілій у даній справі в апеляційного суду також немає. Пояснення, які надала потерпіла ОСОБА_1 безпосередньо після події та у судовому засіданні, є логічними, послідовними, узгоджуються з матеріалами справи у їх сукупності.

З приводу доводів захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки вона не здійснювала вигул собаки, яка самостійно вибігла на територію загального подвір`я, апеляційний суд зазначає, що виходячи із суб`єктивної сторони складу інкримінованого правопорушення, за дії вчинені з непрямим умислом також настає адміністративна відповідальність власника собаки. Залишивши собаку без нагляду, повідка та намордника, ОСОБА_1 не дотрималась відповідних заходів захисту,які би допомогли уникнути неконтрольованого виходу собаки на територію загального подвір`я із подальшими негативними наслідками.

Твердження сторони захисту щодо неналежного підтвердження нападу собаки на потерпілу ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються даними довідки КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Міський травматологічний пункт від 18.10.2023 р., о 20.30 до травмпункту звернулась ОСОБА_2 із діагнозом: поверхневі укушені рани ділянки лівого культьового суглобу.

З урахуванням того, що шкодою здоров`я є тілесне ушкодження у виді порушення цілісності тканини чи органів особи, яке призводить до втрати функцій з можливим виникненням хвороб, припущення сторони захисту щодо укусу або прикусу собакою не впливають на факт отримання потерпілою ОСОБА_2 відповідних тілесних ушкоджень.

Щодо конфіскації собаки породи «Кане-корсо», апеляційний суд погоджується із висновками судді місцевого суду про те, що встановлюючи додаткове покарання у виді конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, законодавець переслідує мету превенції запобігти вчиненню нових правопорушень, оскільки утримання собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, здатне в майбутньому повторно заподіяти шкоду здоров`ю інших людей.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком, викладеним в постанові місцевого, про неможливість подальшого утримання ОСОБА_1 собаки та необхідність її конфіскації.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до суб`єктивної оцінки апелянтом обставин справи.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

поновити захиснику Хлівицькій О.В. строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Хлівицької О.В. залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією тварини, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва