ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/6801/23 Головуючий суддя І інстанції Бугера О. В.
Провадження № 33/818/253/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Коновалової М.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

УСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як встановив суд,водій ОСОБА_2 , 26.08.2023 року о 02.00 годині, за адресою м.Харків, вулиця Зубарєва, будинок 32, керував транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час комендантської години, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення вимови, від проходження огляду на стан сп`ягніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР «ОНД», за адресою м. Харків, вулиця Ахіезерів, 18а, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Коновалова М.В. просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову суду такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильного застосування процесуальних та матеріальних норм права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що в протоколі наявне посилання на існування ознак сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координацію рухів, порушення вимови, при цьому, з відеозаписів вбачається, що встановлено лише одну ознаку, запах алкоголю в процесі спілкування, хоча ОСОБА_2 пояснює імовірне походження запаху від пасажирів, яких підвозив, інші ознаки не були очевидними, нервування зумовлене лише діями поліцейських, які постійно зазначали на наявність ознак алкоголю.

Вважає, що наявність лише запаху алкоголю з порожнини рота не є підставою для проведення огляду, оскільки повинна мати місце сукупність ознак.

Зазначає, що ОСОБА_3 не було повідомлено та роз`яснено його права, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 26 КУпАП.

Вказує, що вимога співробітника поліції про те, щоб проїхати з ними на службовому автомобілі в медичний заклад не є законною, оскільки доставляння осіб працівниками поліції передбачено лише у випадку затримання підозрюваної особа, або особи що вчинила адміністративне правопорушення, а відповідно до Інструкції щодо порядку проходження огляду інспектор був зобов`язаний лише забезпечити проведення огляду протягом 2-х годин, видати направлення для проходження огляду.

Вважає, що викладена фабула в протоколі не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено, що водій керував транспортним засобом з «ознаками алкогольного сп`яніння», а не «в стані алкогольного сп`яніння», як визначено в ч.1 ст. 130 КУпАП та в п.2.5. ПДР України.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коновалова М.В. подала заяву, в якій просить проводити апеляційний розгляд без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам, зокрема:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 224570 від 26.08.2023 року встановлено факт порушення та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В протоколі наявні підписи ОСОБА_4 про ознайомлення із правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в графі пояснення зазначено «Не згоден». В протоколі зазначено, що факт відмови був зафіксований за допомогою портативних відео реєстраторів №471577, 475017.

Крім того, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 26.08.2023 року, ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

З рапорту інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП Романенка О. від 26.08.2023 року вбачається, що було здійснено зупинку 26.08.2023 року приблизно о 02.00 годині за адресою м. Харків, вулиця Зубарєва, 32, транспортного засобу Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час комендантської години, під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення вимови. Водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР «ОНД», за адресою м. Харків, вулиця Ахіезерів, 18а. Складено протокол, водія відсторонено від керування, автомобіль залишений на місці зупинки, без порушень ПДР за адресою проживання власника.

Також, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, як працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 .

Працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в комендантську годину та не зупинку транспортного засобу на сигнал поліцейського автомобіля. Під час спілкування, поліцейський висловлює свою думку щодо імовірного перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій заперечує, спочатку на пропозицію пройти огляд відповідає категоричною відмовою пройти огляд на місці зупинки та погоджується проїхати до медичного закладу. На пропозицію сідати в автомобіль поліцейських, починає пропонувати працівникам поліції вирішити все на місці. Після роз`яснень, щодо настання кримінальної відповідальності у разі пропозиції неправомірної вигоди, роз`яснення порядку проходження огляду, відмовився їхати. Спілкування проходило спокійно, будь-якого тиску з боку працівників УПП не здійснювалося. Йому було роз`яснено, що проходження огляду це його обов`язок та у разі відмови настає відповідальність, передбачена правилами дорожнього руху. Інспектор пояснив, що у разі якщо водій відмовляється, складається протокол, який буде направлений до суду, водій погодився. В процесі надання протоколу інспектором для ознайомлення, поставив підписи в протоколі, в акті та направлення, на пропозицію написати пояснення поставив запис «Не згоден».

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що

доводи в частині того, що ОСОБА_6 не було роз`яснено його права, спростовуються змістом протоколу, в графі про ознайомлення із правами, передбаченими ст.256 КУпАП, ст. 63 Конституції України, наявний його підпис, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, як він власноруч поставив підпис у протоколі.

Крім того, відповідно до вимог частини 9 ІІ Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, аргументи апеляційної скарги стосовно відсутності законодавчо передбачених повноважень у працівників поліції доставляти особу до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння на службовому автомобілі є безпідставними в контексті наведених вище вимог закону та ґрунтуються на власному суб`єктивному тлумаченні цих норм, яке не відповідає як змісту, так і суті закону.

П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, якщо така вимога висловлена, закон не передбачає, що водій може відмовитись від її виконання лише з тих міркувань, що на його власну думку, або на думку іншого стороннього спостерігача він не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і ця відмова не буде мати такого наслідку як притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_7 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_3 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коновалової М.В. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева