ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/107/24 Справа № 702/1020/23 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Жежер Ю. М. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Вознюка В.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.01.2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 12.12.2023 о 08 год. 52 хв. на 1 км а/д Монастирище - Леськове керував автомобілем Volswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку, відеофіксація проводилась згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.01.2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Скасувати постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 січня 2024 року.

2. Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню в цій частині судом апеляційної інстанції, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Необгрунтованість та невідповідність нормам процесуального та матеріального права.

Вказує, що всупереч вимогам законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано згідно зазначеної вище Інструкції, за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в нього згідно зазначеної вище Інструкції.

При оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

На неодноразові прохання ОСОБА_1 надати йому документи на прилад Драгер, працівник поліції сказав, що у них їх немає.

З результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, який показав нібито 1,40 %о ОСОБА_1 був не згоден, про це він неодноразово говорив працівнику поліції, який час від часу до нього підходив. Іншому поліцейському ОСОБА_1 так само казав, що не згоден з результатом огляду. А поліцейський розповідав йому, щоб він всі коментарі в суді давав, суд його вислухає. І що до лікаря-нарколога їхати теж не треба, бо у них такий самий прилад Драгер.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 12.12.2023 о 08 год. 52 хв. на 1 км а/д Монастирище - Леськове керував автомобілем Volswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку, відеофіксація проводилась згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495841 від 12.12.2023 року, де зазначено, що ОСОБА_1 , 12.12.2023 о 08 год. 52 хв. на 1 км а/д Монастирище - Леськове керував автомобілем Volswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку, відеофіксація проводилась згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.(а.с.2);

- даними роздруківки приладу «Драгер» від 12.12.2023 року на гр. ОСОБА_1 , з результатом 1,40% проміле.(а.с.1);

- даними акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо гр. ОСОБА_1 , де зазначено, що він мав запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук.(а.с.3);

- даними постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.12.2023 року на гр. ОСОБА_1 , який порушив п.2.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.. 126 КУпАП.(а.с.5);

- даними відеодиску відносно від 12.12.2023 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення.(а.с.6);

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495841 від 12.12.2023 року, даними роздруківки приладу «Драгер» від 12.12.2023 року на гр. ОСОБА_1 , з результатом 1,10% проміле, даними акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо гр. ОСОБА_1 , даними постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.12.2023 року на гр. ОСОБА_1 , даними відеодиску відносно від 12.12.2023 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наявних у матеріалах справи доказів, в тому числі відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, з результатами огляду водій погодився, про що міститься підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що відеозапис події вчинення адміністративного правопорушення не безперервний, є необґрунтованим, оскільки дана обставина не перешкоджає суду з`ясувати дійсні обставини, що підлягають встановленню у межах даної справи про адміністративне правопорушення та не є порушенням вимог КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, також є необґрунтованими.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення в протоколі, де зазначено, що він дійсно вчора вживав алкогольні напої, а потім керував автомобілем.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та факт освідування на місці зупинки, суд вважає доведеним у судовому засіданні та підтверджується належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджується з результатами огляду на місці, є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо результату огляду.

Доводи апелянта про те, що адміністративний протокол не містить відомостей необхідних для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також є необґрунтованими.

Так, з адміністративного протоколу вбачається, що в ньому чітко і зрозуміло викладена фабула правопорушення, а дані на які вказує апелянт не є у даному випадку обов`язковими для викладення об`єктивної сторони правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в матеріалах справи докази не суперечать одне одному, та підтверджуються відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейських.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованими.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 08.01.2024 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.01.2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок