ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3502/23 Номер провадження 33/814/434/24Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.

при секретарі Пархоменко Ю.І.

за участю:

адвоката-Щепілова О.В.

потерпілої- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023 провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою, одруженого, має неповнолітню дитину, працює у ТОВ «Світейл», є інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи прийняте рішення суддя вказав, що в протоколі не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме не зазначено відомості, що ОСОБА_2 умисно вчинив будь-які діяння (дії або бездіяльність) психологічного характеру ( погрози, образи чи переслідування, тощо), тим більш економічного чи фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 . Відсутні відомості та допустимі докази того, що від лайки ОСОБА_2 могли настати чи настали наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаною постановою, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вказує, що судом був допитаний ОСОБА_3 , який надав пояснення на користь ОСОБА_2 , оскільки є його товаришем, в зв`язку з чим суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту у дослідженні та оцінці доказів.

Разом з цим ОСОБА_1 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07.11.2023 та при цьому вказує, що повний текст постанови отримала 17.11.2023.

Зазначає, що 22.11.2023 надіслала на адресу Полтавського апеляційного суду через електронний суд апеляційну скаргу, яку постановою судді Панченка О.О. від 04.01.2024 повернуто скаржнику, в зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явився, попередньо надіславши клопотання про проведення судового розгляду за участі його адвоката Щепілова О.В. в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника-адвоката Щепілова О.В. в інтересах ОСОБА_2 , дослідивши докази у вказаному провадженні, перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілої, суд приходить до наступного.

Приписами ч. 2 ст. 294 КпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в клопотання про поновлення строку обставини, право особи на оскарження, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а отже клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла. Їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №969337, складеним 28 серпня 2023 року старшим ДОП СДОП Відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області майором поліції Драганом І.В., вбачається, що ОСОБА_2 14.08.2023 року о 09 годині за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , яке полягало у висловлюванні грубою брутальною лайкою в її бік, тобто своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, апеляційний суд зазначає, що в протоклі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №969337 від 28 серпня 2023 року не зазначена об`єктивна сторона адміністративного праовпорушення та не долучено жодних фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та настання наслідків у вигляді шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 , а відтак не доведено вину останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У даному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та незавірена в установленому законом порядку копія заяви ОСОБА_1 про вчинення злочину без підтвердження сукупністю інших належних та допустимих доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу праовпорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП , а саме домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , що призвели до емоційно-психологічного занепокоєння останньої.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає судове рішення належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відтак, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_1 є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023року щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 -задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Захожай О.І