ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши об`єднані в одне провадження справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

18.12.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення № 335/12545/23 (провадження № 3/335/145/2024) за протоколом, складеним 04.12.2023 відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру по відношенню до свого онука ОСОБА_2 , що сталося 04.12.2023 о 10 год. 53 хв., а саме за адресою АДРЕСА_1 , ображав, штовхав, бив по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Крім того, 04.01.2024 до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення № 335/188/24 (провадження № 3/335/271/2024) за протоколом, складеним 18.12.2023 відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказана справа була передана для розгляду судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О.

За змістом вказаного протоколу, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру по відношенню до свого онука ОСОБА_2 , що сталося 04.12.2023 о 10 год. 00 хв., а саме за адресою АДРЕСА_1 , наніс декілька ударів руками та ногами.

Постановою суду від 01.02.2024 вказані справи були об`єднані в одне провадження в порядку ст. 36 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , під час судового розгляду справи вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, викладених у протоколах фактів не підтвердив. Пояснив, що дійсно проживає за вказаною у протоколі адресою разом із своєю дружиною, онуком ОСОБА_2 та його матір`ю (своєю невісткою), ОСОБА_3 . Відносини між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 і його матір`ю, - з іншої, є складними і подекуди конфліктними на ґрунті побутових проблем, різних поглядів на сімейні відносини і несумісності характерів. Сам ОСОБА_1 доглядає за своєю дружиною похилого віку, яка потребує постійної сторонньої допомоги. Словесні конфлікти відбувались між ОСОБА_1 і його онуком і раніше. Вранці 04.12.2023 між ними сталася чергова сварка на побутовому ґрунті, онук поводився неналежним чином, застосовував нецензурну лайку, провокував ОСОБА_1 , сталася взаємна штовханина і бійка, а потім він з матір`ю викликали поліцію, яка внесла тимчасовий припис про заборону спілкуватись між сторонами конфлікту та склала протокол щодо кожного з учасників. Однак потім конфлікт продовжився, в ході чого ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні кухні, намагався вдарити ОСОБА_2 ногою, однак втратив рівновагу і впав на підлогу. Падаючи, ОСОБА_2 вдарився обличчям об стілець, після чого в нього на обличчі з`явилась кров. Скориставшись цим, ОСОБА_2 з матір`ю ще раз викликали поліцію, працівники якої склали протоколи про адміністративні правопорушення щодо обох учасників конфлікту. Сам ОСОБА_1 отримав від онука удар по голові, від чого утворилась гематома, однак він онука не бив і тілесних ушкоджень йому не завдавав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, повідомив, він разом з матірю дійсно проживає за вказаною у протоколі адресою. Крім них, в цій квартирі проживає ОСОБА_1 разом із своєю дружиною (бабусею потерпілого). Між ними дійсно існує конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_1 вважає свою невістку (матір потерпілого) винуватою у смерті свого сина (батька потерпілого), яка сталася декілька років тому. Вранці 04.12.2023 між потерпілим та ОСОБА_1 дійсно стався конфлікт на побутовому ґрунті і неприязні між ОСОБА_1 і матір`ю потерпілого, в ході якого сталася штовханина та взаємні образи із застосування нецензурної лайки. При цьому ОСОБА_1 декілька разів вдарив потерпілого по обличчю, однак явних тілесних ушкоджень від цього не утворилось. Мати потерпілого викликала поліцію, яка внесла тимчасовий припис про заборону спілкування між сторонами конфлікту. Однак конфлікт продовжився. Так, коли потерпілий сидів на стільці на кухні, ОСОБА_1 наніс йому декілька ударів по обличчю, внаслідок чого утворились тілесні ушкодження на обличчі потерпілого, які він того ж дня зафіксував в установі судово-медичної експертизи. Після цього він подав заяву про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а 18.12.2023 був складений другий протокол про адміністративне правопорушення. Відтак, потерпілий наполягав на винуватості ОСОБА_1 і просив притягнути його до відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Зубенко О.А., в судовому засіданні підтримав раніше подане письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У вказаному клопотанні захисник послався на те, що за матеріалами справи безпосередні свідки подій відсутні, надані відеодокази визначають події прибуття поліцейських за адресою місця події та не підтверджують настання безпосередніх обставин та демонструють збуджену поведінку ОСОБА_2 та неприязні висловлювання відносно свого діда ОСОБА_1 .. Всі матеріали справи та протокол складено виключно зі слів онука ОСОБА_2 , який постановою суду визнаний винним у скоєнні домашнього насильства відносно свого діда ОСОБА_1 , що свідчить про навмисні дії, щодо створення штучних ситуацій конфлікту та навмисне притягнення до адміністративної відповідальності його діда, який не вчиняв жодних дій визначених матеріалами справи та протоколом. ОСОБА_1 , 1953 року народження має 70 років, хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, церебральний атеросклероз піклується про свою дружину особу з інвалідністю, та у день подій отримував швидку невідкладну медичну допомогу з гіпертонічним кризом, не може мати на меті створення будь яких конфліктів, а тим паче психологічного та фізичного насилля відносно свого онука, який має 19 років, через стан свого здоров`я та виникнення гіпертонічного кризу за необхідності кожен раз звертатись до швидкої невідкладної медичною допомогою.

Відтак, на думку захисника, матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 .

Всі дії щодо психологічного та фізичного насилля відносно ОСОБА_1 було вчинено ОСОБА_2 . Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення №335/12543/23 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено стягнення у вигляд і штрафу, щодо подій за адресою АДРЕСА_1 , відносно його діда ОСОБА_1 від 04.12.2023.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд виходить з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності

Частино 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Крім пояснень самого ОСОБА_1 та показань потерпілого ОСОБА_2 , судом були також досліджені інші докази.

Так, допитана як свідок ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 і, відповідно, тітка ОСОБА_2 ), надала показання про те, що між вказаними родичами дійсно існує триваючий конфлікт Вранці 04.12.2023 вона прийшла за вказаною у протоколі адресою, щоб допомогти батькові ОСОБА_1 у догляді за його дружиною. На той момент перший конфлікт вже відбувся, свідок бачила, як поліція складала документи. Свідка пішла годувати свою матір, коли почула з кухні звуки словесного конфлікту, нецензурну лайку і погрози ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 . Тоді свідок прийшла на кухню і намагалась їх розняти, але мати ОСОБА_2 виштовхала її з кухні, і що конкретно там відбувалось, вона не бачила. Не бачила свідок і того, щоб ОСОБА_1 бив онука.

Допитана як свідок ОСОБА_5 (матір потерпілого ОСОБА_2 ) надала суду показання про те, що 04.12.2023 вранці, близько 10-00 год., вона повернулась додому з роботи. На кухні між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого останній почав застосовувати до неї насильство, що не потягло заподіяння тілесних ушкоджень. Вона покликала сина. Коли ОСОБА_2 прийшов на кухню і вступився за матір, ОСОБА_1 наніс онуку не менше 10-15 ударів по обличчю, а потім схопив за ногу та повалив на підлогу. Від вказаних ударів у ОСОБА_2 було видно пошкодження губ. Свідок викликала поліцію, працівники якої склали протокол на ОСОБА_1 та внесли тимчасовий припис про заборону спілкування між ними. Однак приблизно через півгодини після того, як працівники поліції поїхали, свідок, перебуваючи у своїй кімнаті, почула, що на кухні знову відбувається конфлікт між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Коли свідок зайшла на кухню, то побачила, що ОСОБА_2 тримає в обіймах ОСОБА_1 так, щоб той не міг наносити удари. При цьому у ОСОБА_2 губи вже були розбиті до крові. Однак як саме утворились такі ушкодження, свідок не бачила.

В матеріалах, доданих до протоколу від 18.12.2023, наявна копія Висновку спеціаліста № 2288/с від 05.12.2023, складеного за результатами судово-медичного обстеження ОСОБА_2 . За змістом цього Висновку, під час обслідування ОСОБА_2 повідомив про такі обставини отримання ним тілесних ушкоджень: 04.12.2023 після 10-00 години відомий йому чоловік наносив удари руками в ділянку обличчя, руками та ногами наносив удари в ділянку грудної клітки; потім чоловік схопив рукою за нижню кінцівку, в результаті чого впав спиною на підлогу, свідомість не втрачав, обставини травми пам`ятає. За вказаним Висновком, при огляду ОСОБА_2 було виявлено такі тілесні ушкодження: крововилив на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, крововилив з садном на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, садно на кінчику носа дещо ліворуч. Ці ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що утворились від дії тупих предметів, а давність їх утворення не суперечить терміну, на який вказав ОСОБА_2 .

Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення всіх учасників події 04.12.2023, які вказують на винуватість протилежної сторони конфлікту.

Наявна у справі і копія інформаційного листка від 04.12.2023 про звернення ОСОБА_1 за швидкою допомогою через симптоми гіпертонічного кризу та підозри на закриту черепно-мозкову травму.

Таким чином, із сукупності досліджених судом доказів випливає, що показання потерпілого ОСОБА_2 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, прямо вказав на ОСОБА_1 як на особу, що завдала йому тілесних ушкоджень, узгоджуються з висновком експерта від 05.12.2023, показаннями свідка ОСОБА_2 , і жодними іншими належними і допустимими, достатніми і достовірними доказами не спростовуються.

Показання самого ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки вони також не узгоджуються з показаннями потерпілого. Взаємний конфлікт, в тому числі взаємна штовханина та бійка, в тому числі й факт притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУПап, не виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Разом з цим суд бере до уваги таке.

Згідно ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності

Частино 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З наведеного випливає, що спричинення тілесних ушкоджень є критерієм відмежування домашнього насильства як адміністративного правопорушення та насильницькими діями, що можуть тягти кримінальну відповідальність. Фактично застосування насильства, що спричинило тілесні ушкодження, виходить за межі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, і виключає відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, пов`язаного із заподіянням ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

При цьому до протоколу від 04.12.2023 додано протокол від 18.12.2023 про прийняття від ОСОБА_2 заяви про кримінальне правопорушення за фактом подій, що сталися 04.12.2023, однак з матеріалів протоколу невідомо, чи були внесені відомості до ЄРДР за даним фактом.

Відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, на підставі 253, ч. 2 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - передати до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв