Справа № 461/8207/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/414/24 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 04.01.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

На дану постанову суду ОСОБА_1 06.03.2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду скасувати та провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з причин того, що перебуває на військовій службі, про постанову суду дізнався у 2022 році, перебуваючи у відпустці 27.09.2022 року ознайомився з матеріалами справи, в подальшому в кінці 2023 року вирішив скористатися правовою допомогою та подати апеляційну скаргу, а тому вважає, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату та час розгляду справи судом першої інстанції саме 04.01.2019 року.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 27.09.2022 року ознайомився з матеріалами справи та зняв фотокопії, про що свідчить його розписка (а.с.38), а тому 10-ти денний строк апеляційного оскарження в цій справі слід рахувати з 27.09.2022 року, останній день якого припадає на робочий день 07.10.2022 року.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не вказує які поважні причини йому завадили, зокрема з 27.09.2022 року (з часу ознайомлення з матеріалами справи) по 07.10.2022 року включно, тобто в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження скористатися правовою допомогою (укласти угоду з адвокатом) з метою подачі апеляційної скарги та подати апеляційну скаргу в межах строку апеляційного оскарження.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про факт складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, на протязі тривалого часу не цікавився ходом справи, а саме з 19.10.2018 року (час складення протоколу) до 27.09.2022 року (час ознайомлення з матеріалами справи), а також більше року після ознайомлення з матеріалами справи, та не вживав заходів для як найкоротшого оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження.

Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.