ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/598/24 Справа № 203/7008/23 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського Є.Г. на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.,

за участю:

захисника Павловського Є.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року 14 листопада 2023 року о 22:23 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford, н.з. НОМЕР_1 , на вул.В.Антоновича, 34 в м. Дніпрі з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що справу було розглянуто за відсутності учасників, належним чином не повідомлених про дату та час розгляду справи, про наявність постанови дізнався 29 січня 2024 року із сайту Судова влада, в силу об`єктивних причин ознайомитись зі справою вийшло лише 02 лютого 2024 року. Також звертає увагу, що ОСОБА_1 у період з 25 грудня 2023 року і до кінця січня 2024 року перебував на примусовому лікуванні у КП ДБКЛзНПД ДОР.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що у ОСОБА_1 під час складання протоколу не було виявлено будь-яких ознак сп`яніння та їх наявність не підтверджується матеріалами справи. Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому останній не висловлював категоричну відмову від проходження огляду, а лише обстоював свою позицію щодо відсутності в нього ознак сп`яніння. Зазначає, що працівниками поліції не було складено направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження огляду, а також не було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Звертає увагу, що працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 19 грудня 2023 року. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана захисником до суду першої інстанції через відділення Укрпошти 06 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи, захисник ознайомився з текстом оскаржуваної постанови лише 02 лютого 2024 року та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП, рапортом поліцейського, направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського та рапортом поліцейського, відповідно до яких у ОСОБА_1 було встановлено наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови.

Вказаним відеозаписом також спростовуються доводи захисника про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, це заслуговують на увагу посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не висловлював категоричну відмову від проходження огляду, а лише обстоював свою позицію щодо відсутності в нього ознак сп`яніння, оскільки вказані обставини спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, відповідно до якого на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, ОСОБА_1 відмовився, заявивши, що не хоче проходити огляд.

Всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі в матеріалах справи наявне направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Посилання захисника на те, що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не встановлено обов`язку працівників поліції доставляти особу до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння у випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Що ж стосується посилання на те, що працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу, то слід зазначити, що згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається працівниками поліції лише у разі заявлення особою такої вимоги. При цьому з наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачається заявлення ОСОБА_1 такої вимоги, а тому у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Що стосується заявленого захисником під час апеляційного перегляду клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, то слід зазначити, що надані захисником медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 не підтверджують необхідність призначення психіатричної експертизи та не містять відомостей про наявність в нього таких захворювань, які виключають його психічну здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Павловському Є.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського Є.Г. залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот