КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/11347/23

14 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лялевича Олександра Віталійовича та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 19 січня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Лялевич Олександр Віталійович через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пепедбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 04.08.2023 року ОСОБА_1 направлявся з міста Запоріжжя до міста Києва в гості до своїх друзів. Приблизно о 22-30 год. 04.08.2023 року ОСОБА_1 заїхав на Броварський проспект в м.Києві та відчув, що транспортний засіб почав нагріватись, враховуючи це, останнім було прийнято рішення проїхати блокпост біля АЗК та зупинити транспортний засіб.

В подальшому виявилось, що у автомобіля була недостатня кількість антифризу, після чого ОСОБА_1 було прийнято рішення дочекатись поки температура двигуна автомобіля зменшиться та долити дистильованої води або антифризу. Після цього ОСОБА_1 вирушив на АЗК трошки перепочити та попити кави. ОСОБА_1 подзвонив в декілька служб, які здійснюють евакуацію транспортних засобів, але останні або називали завелику ціну або відмовлялись взагалі їхати за цим замовленням на підставі початку комендантської години.

Коли ОСОБА_1 повернувся до машини, до нього під'їхали інспектори поліції, які не назвали свої дані, пред?явили вимогу про надання їм посвідчення водія та зазначили, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 в Правил дорожнього руху України, а саме: на транспортному засобі символи заднього номерного знаку були закриті іншими предметами (стяжками), що ускладнювало ідентифікацію символів номерного знаку автомобіля.

Зазначає, що ОСОБА_1 було надано поліцейським документи для перевірки на телефоні, через додаток «Дія», тримаючи телефон на рівні плечей на витягнутій руці, ОСОБА_1 пояснив, що це не є порушенням і знаки дуже добре можна ідентифікувати, після чого почався моральний тиск поліцейських на ОСОБА_1 з посиланням на те, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Вказує на те, що працівниками поліції не було враховану ту обставину,що ОСОБА_1 цілу добу був у дорозі у неймовірну спеку, а тому тремтіння рук - це реакція втоми та хвилювання.

Зазначає що, в подальшому, на ОСОБА_1 було здійснено моральний тиск та постійні зауваження, що призвело до того, що останній, не вважаючи себе водієм, відмовився від проходження тесту на приладі «Драгер», адже транспортним засобом не керував, а стояв на узбіччі, а також у нього не було впевненості у об?єктивності дій поліцейських.

Посилається також на те, що як вбачається із матеріалів справи працівник поліції проігнорував вимоги ст.266 КУпАП, що, на думку апелянта, ставить під сумнів відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та свідчить про недбале ставлення поліцейських до своїх службових обов`язків, оскільки не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом свідчить про відсутність підстав вважати, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис події, на якому є факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також на якому ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку - у лікаря.

Вказує на те, що працівником поліції жодного разу належним чином не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі у медичному закладі, при цьому, останній взагалі не керував автомобілем.

Зазначає, що згідно ст.ст.6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив свою незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Однак, ні відеозапис, ні матеріали справи не містять доказів вжиття поліцейським будь-яких дій з метою проведення огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення надавалось направлення до лікаря.

Окрім того, матеріали справи не містять даних що ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, був відсторонений від керуванням транспортним засобом, а його транспортний засіб затриманий відповідно до вимог ст. 265-2, 266 КУпАП.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено фото-або відеофіксацію вказаної події.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа, що його здійснювала, не повідомила ОСОБА_1 про права та обов'язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не роз'яснила його право на отримання безоплатної правової допомоги та викладення пояснень щодо протоколу.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 532003 не може бути доказом, який прямо підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а може бути лише фактом виявлення правопорушення, який потребує доказування.

Окрім того, звертає увагу суду, що у інспектора поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу. На місці складання протоколу інспектором також було винесено постанову ЕАС № 7461323 за ч.1 ст.121-3 КУпАП. Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою.

Також, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 18 січня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 4 серпня 2023 року віннаправлявся з м. Запоріжжя до м. Києва до знайомих в гості. Розуміючи, що не встигає прибути до свого пункту призначення до настання комендантської години, тому що була повітряна тривога і GPS навігатор не працював, він зупинився за блокпостом,неподалік автозаправної станції при в?їзді до м. Києва, щоб відпочити, поїсти, випити кави та підготуватися до сну, точної адреси зупинки не знав.

Зазначає, що працівники поліції під?їхали та зупинили йогоколи він повертався до свого автомобіля.

Вказує на те, що поліцейські, не повідомивши своїх імен та прізвищ, пред?явили йому вимогу про надання їм посвідчення водія та зазначили, що у нього порушення п. 2.9в Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 надав поліцейським документи для перевірки на телефоні, через додаток «Дія», телефон тримав на рівні плеч на витягнутій руці. На йогослова, що це не є порушенням іномерний знак автомобіля можна дуже добре ідентифікувати, поліцейські почали тиснути на нього, вказуючи, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння, оскільки у нього тремтять руки.

Однак, працівниками поліції не було враховано той факт, що він довгий час перед цим перебував за кермом та при пред?явленні документів тримав телефон на витягнутій руці на рівні плеч.

Зазначає, що перед проведенням його огляду на стан сп`яніння поліцейський зобов?язаний бувпроінформувати його про порядок застосування спеціального технічного засобу, що не було зроблено. Після цього різкі зауваження, знервованість, постійний моральний тиск спонукали його на відмову від проходження огляду за допомогою алкотесту, бо вінвже не мав впевненості в правочинності дій поліцейських, з огляду на те, що вважає необґрунтованимобвинувачення в порушенніним п. 2.9в Правил дорожнього руху України (на відео фіксації камерою N? 472832 з 00:10:42 по 00:11:06 дуже чітко проглядаються символи номерного знаку). Зазначає, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП повинні бути чіткі докази того, що автомобіль рухався і саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. На початку відеофіксації 04.08.2023року, о 23 годині 46 хвилин, камерами № 472832 та № 474921, відеозапис з яких наданий поліцією до справи, зафіксовано, що автомобіль Daewoo Lanos стояв на узбіччі, а ОСОБА_1 стояв поруч біля автомобіля.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до п 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 18.12.2016 N? 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов?язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов?язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Зазначає, що відеофіксація, яка надана працівниками поліції, починається о 23 годині 46 хвилин - з того моменту, як він стояв біля автомобіля, де його зупинили, він не сидів за кермом, що свідчить про неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення та недотримання працівниками поліції вимоги КУпАП та інших нормативних актів, зокрема, Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування ним транспортного засобу.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що 04 серпня 2023 року о 23 год.46 хв. ОСОБА_1 фактично керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння не є обгрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки немає підтверджень того, що автомобіль взагалі рухався або його зупиняли.

Зазначає, що працівниками поліції належним чином не було направлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я, письмового направлення у матеріалах справи немає, як і фіксації того, що поліцейські його надавали.

Вказує на те, що працівниками поліції не було запропоновано внести до протокола пояснення ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку суду, в машині знаходився пасажир, якого ОСОБА_1 відвозив до місця призначення, однак відеофіксації того, що дана особа перебувала в його машині немає. Вказує на те, що на відеофіксації № 474921, починаючи з 23 год.51 хв, з'являється жінка зі сторони. Під час розмови з поліцейськими жінка припустила, що цей автомобіль є викликаним до неї таксі на яке вона чекала. Вважає, що висновки жінки та поліцейських є лише припущеннями.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Лялевич Олександр Віталійович повністю підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом прокуратура повідомлена, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 532003, складеного інспектором взводу №1, роти № 3, батальйону №3, полку №2 (ОЛБ) УПП в м.Київ ДПП старшим лейтенантом поліції Зуєвим Сергієм Анатолійовичем, 04 серпня 2023 року, о 23 год. 46 хв., в м.Києві по просп. Броварському, 105 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під запис камер 474921, 472832. Водій порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

04 серпня 2023 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7461323, 04 серпня 2023 року о 23 год. 46 хв. в м.Києві по просп. Броварському, 105, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого символи заднього номерного знаку були закриті іншими предметами, стяжками, що ускладнювало ідентифікацію символів номерного знаку, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 прим.3 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події з боді камер працівників поліції вбачається, що після звернення уваги на факт тремтіння пальців у водія, працівник поліції запитав у водія, чи вживав він сьогодні алкоголь, на що останній відповів, що не вживає. На запитання працівників поліції, чи пройде водій огляд за допомогою приладу Drager, останній відповів «давайте» (зафіксований час на відео 23:48:25).

Після телефонної розмови із жінкою водій відмовився від проходження огляду (зафіксований час на відео 23:49:44). Після чого працівник поліції повідомив, що відсторонює водія від керуванням транспортним засобом. Працівником поліції повідомлено, що зупинка транспортного засобу відбулася через наявність стяжок на номерних знаках (зафіксований час на відео 23:50).

Поліцейським було повторно запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager та запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, однак відповіді отримано не було (зафіксований час на відео 23:50:25- 23:50:48).

На повторну пропозицію працівника поліції проїхати до лікаря нарколога водій повідомив, що він нічого не порушив (зафіксований час на відео 23:51:38). В подальшому із машини вийшла пасажир, яка повідомила, що це машина таксі, яке вона викликала (зафіксований час на відео 23:51:48).

На повторне запитання водія, в чому причина зупинки, працівник поліції повідомив, що причиною для зупинку стало те, що пластиковими стяжками було закрито символи на номерному знаку автомобіля (зафіксований час на відео 00:09:30).

В подальшому було оголошено зміст протоколу серії ААД № 532003 та роз'яснено права водію. Пізніше було оголошено зміст протоколу серії ЕАС № 7461323 та роз'яснено права водію. Від підпису у протоколах водій відмовився.

Доводи апеляційних скарг про те, що на ОСОБА_1 було здійснено моральний тиск працівниками поліції, постійні зауваження яких призвели до того, що останній, не вважаючи себе водієм, відмовився від проходження тесту на приладі «Драгер», адже транспортним засобом він не керував, а стояв на узбіччі, а також у нього не було впевненості у об?єктивності дій поліцейських, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони спростовується наявними у справі доказами, в тому числі відеозаписом із камер працівників поліції.

Як вбачається із відеозапису, на запитання працівників поліції, чи пройде водій огляд за допомогою приладу Drager, останній відповів «давайте». Однак, після телефонної розмови із жінкою, водій відмовився від проходження такого огляду (зафіксований час на відео 23:49:44).

Щодо доводів апеляційних скарг про те, що працівником поліції жодного разу належним чином не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, у тому числі у медичному закладі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані доводи спростовуються відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Із вказаного відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції, чи пройде водій огляд за допомогою приладу Drager, останній відповів - давайте(зафіксований час на відео 23:48:25), однак після телефонної розмови із жінкою, водій відмовився від проходження огляду.(зафіксований час на відео 23:49:44). В подальшому працівником поліції було повторно запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager, а також запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, однак відповіді отримано не було (зафіксований час на відео 23:50:25- 23:50:48). На чергову пропозицію працівника поліції проїхати до лікаря нарколога, водій повідомив, що він нічого не порушив.(зафіксований час на відео 23:51:38).

Доводи апеляційних скарги про те, що працівниками поліції належним чином не було направлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я, письмового направлення у матеріалах справи немає, як і фіксації того, що вони його надавали, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з досліджених доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що при наявності ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у лікаря-нарколога, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Законом не передбачене примусове доставлення водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а тому не вручення направлення на огляд водія ОСОБА_1 , який від такого огляду відмовився, не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду.

Доводи апеляційних скарг про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа, що його здійснювала, не повідомила ОСОБА_1 про права та обов'язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не роз'яснила його право на отримання безоплатної правової допомоги та викладення пояснень щодо протоколу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки працівниками поліції під час оголошення змістів протоколів серії ААД № 532003 та серії ЕАС № 7461323 було двічі роз'яснено права ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом із камер працівників поліції. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 532003 містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційних скарг про те, що відеофіксація, яка надана працівниками поліції починається о 23 годині 46 хвилин з того моменту, як він стояв біля автомобіля де його зупинили, він не сидів за кермом, що свідчить про неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення та недотримання працівниками поліції вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції N? 1026, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції двічі пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в лікаря-нарколога в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого було складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме- про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними є доводи апеляційних скарг, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 532003, складеного інспектором взводу №1, роти № 3, батальйону №3, полку №2 (ОЛБ) УПП в м.Київ ДПП старшим лейтенантом поліції Зуєвим Сергієм Анатолійовичем, вбачається, що 04 серпня 2023 року, о 23 год. 46 хв., в м.Києві по просп. Броварському, 105 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку відмовився під запис камери 474921, 472832. Водій порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Тобто, виклад фактичних обставин у протоколі узгоджуються із диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та фактично підтверджує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР.

Доводи апеляційної скарги про те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовують обгрунтованості висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами.Окрім того, із дослідженого відеозапису з камер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції було повідомлено водія ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Всі інші доводи апелянтів мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просять в апеляційних скаргах апелянти.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_1 адвоката Лялевича Олександра Віталійовича та ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лялевича Олександра Віталійовичазалишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: