Справа № 173/340/24
Провадження № 3/173/347/2024
ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхан С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську, матеріали, які надійшли від ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

РНОКПП в матеріалах справи відсутній;

місце проживання: АДРЕСА_1 ;

місце роботи: офіційно не працює,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України

встановив:

12.01.2024 року о 17 годині 40 хвилин в Дніпропетровській області, Кам`янського району, с.Дідове по вул.Центральна, біля буд.№20 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Oktavia з д.н.з. НОМЕР_1 не врахувавши дорожньої обстановки не вибрав не вибравши безпечної швидкості руху не впорався із керуванням та скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21061 з д.н.з. НОМЕР_2 на проїзній частині дороги, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КпАП України.

Згідно іншого проколу, вбачається, що 12.01.2024 року о 17 годині 40 хвилин в Дніпропетровській області, Кам`янського району, с.Дідове по вул.Центральна біля буд.№20, водій залишив місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КпАП України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину за ст. 124 КУпАП визнав повністю, підтвердив викладені у протоколі обставини ДТП, однак щодо залишення місця ДТП свою вину заперечив, пояснивши, що з власником автомобіля ВАЗ 21061 з д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 , вони досягли домовленість, що ніхто до друг друга претензій не має, так як з боку гр. ОСОБА_1 так і з власника автомобіля ВАЗ були порушення. Після зіткнення вони роз`їхались кожен в своєму напрямку.

Згідно ст.245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ст.251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, яка використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КпАП України, висновок про наявність вини ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вислухавши пояснення, дослідивши зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №020460 від 16.01.2024 вбачається, що 12.01.2024 року о 17 годині 40 хвилин в Дніпропетровській області, Кам`янського району, с.Дідове по вул.Центральна, біля буд.№20 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Oktavia з д.н.з. НОМЕР_1 не врахувавши дорожньої обстановки не вибрав не вибравши безпечної швидкості руху не впорався із керуванням та скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21061 з д.н.з. НОМЕР_2 на проїзній частині дороги, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (том справи 1 а.с.1);

- план-схеми місця ДТП від 12.01.2024 р. (том справи 1, а.с.15).

Надані докази узгоджуються в цілому, не викликають сумніву та вказують на винуватість гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України.

Що стосується звинувачення гр. ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього, суд приходить до висновку, що вина гр. ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження в скоєнні ним даного адміністративного правопорушення.

Так, відповідно диспозиції ст. 122-4 КпАП України склад даного правопорушення це умисне залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо - транспортної пригоди. В той же час, гр. ОСОБА_1 , даючи пояснення в ході судового засідання вказав на те, що умислу на залишення місця події він не мав, а в наслідок тих обставин, що обидва водії домовились об обопільній згодні, та жоден з учасників ДТП не має претензій, після домовленості вони роз`їхались по своїх напрямках, і його дії свідчать про те, що він не намагався уникнути відповідальності за скоєне ДТП, тобто в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Таким чином, оцінивши всі надані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Інших доказів, які б підтвердили саме факт залишення місця дорожньо - транспортної пригоди гр. ОСОБА_1 , працівниками поліції не надано.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 248 КпАП України розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до положення п.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження в частині звинувачення гр. ОСОБА_1 за ст.122-4 КпАП України підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення гр. ОСОБА_1 за ст.124 КпАП України, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає, що відносно гр. ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах, передбачених санкцією ст.124 КпАП України, оскільки такий вид стягнення, на думку суду, може забезпечити його виховання в дусі додержання ПДР України.

Відповідно до ст.40-1 та зміни до ст.283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, зміни до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що гр. ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.283, ст.40-1 КпАП України

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Провадження в частині скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України - закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

На підставі ч. 1ст. 307 КпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КпАП України, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя С.М. Бурхан