Єдиний унікальний номер 229/379/24
Номер провадження 3/229/342/2024

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Каланчак Каланчацького р-ну Херсонської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2 , який працює (проходить службу) у військовій частині НОМЕР_3 на посаді командира 3 роти спеціального призначення 21 окремого батальйону спеціального призначення, у військовому званні- старший лейтенант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, протягом року, до адмінстративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувався,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 511 від 02.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено, що відповідно до бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15.06.2023 року № БР-2331, 21 окремий батальйон спеціального призначення військової частини НОМЕР_3 приданий в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 .

Так, 30.12.2023 року особовому складу військової частини НОМЕР_3 , в тому числі старшому лейтенанту ОСОБА_2 , було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

02.01.2024 року від заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, старшого лейтенанта ОСОБА_3 , надійшла доповідь про те, що 01.01.2024 року особовий склад 3 роти спеціального призначення, а саме: молодший сержант ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , молодший сержант ОСОБА_8 , молодший сержант ОСОБА_9 , отримали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 30.12.2023 року № 1395 із завданням висунутися на позиції ВОП «Синяк», з метою виконання інженерних робіт. Під час перебування на позиції, вищезазначений особовий склад самостійно прийняв рішення та самовільно залишив позиції.

Окрім того, 31.12.2023 року, відповідно до рапорту заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, старшого лейтенанта ОСОБА_3 , надійшла доповідь про те, що 31.12.2023 року особовий склад взводу матеріального забезпечення підпорядкований командиру 3 роти спеціального призначення, а саме: молодший сержант ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_13 , солдат ОСОБА_14 , отримали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 № 1408 від 31.12.2023 року із завданням виконання інженерних робіт на позиціях. Під час перебування на позиції, вищезазначені військовослужбовці прийняли рішення самовільно залишити позиції.

Вищезазначені випадки порушення військової дисципліни військовослужбовцями 3 роти спеціального призначення були допущені внаслідок відсутності контролю за підлеглим особовим складом з боку командира 3 роти спеціального призначення, старшого лейтенанта ОСОБА_15 , оскільки останній своєчасно не відреагував та не вжив дієвих заходів щодо недопущення самовільного залишення позицій підлеглим особовим складом, не здійснював контроль, управління підпорядкованими силами і засобами та ходом бойових дій, спостереження за діями загальновійськових підрозділів і не підтримував взаємодії з ними, своєчасно не прийняв рішення щодо попередження та виявлення порушень військової дисципліни підлеглим особовим складом.

Таким чином, за викладених вище обставин, старший лейтенант ОСОБА_16 , діючи протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, через особисту недисциплінованість та недбале ставлення до своїх службових обов`язків та військової служби, в порушення вимог статутів Збройних Сил України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, що виявилося у неналежному ставленні до виконання покладених на останнього обов`язків військової служби вчинене в умовах особливого періоду, незнанні керівних документів, Статутів Збройних Сил України, неналежній роботі з підлеглим особовим складом, не здійснював належний контроль за поведінкою, своєчасно не виявив та не попередив випадки порушення військової дисципліни підлеглого особового складу, що призвело до самовільного залишення позицій підлеглим особовим складом, підірвало бойову готовність та боєздатність підрозділу, погіршило морально-психологічний стан особового складу, могло завдати шкоди авторитету керівної ланки військової частини НОМЕР_3 , приданої в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 та могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, повідомив, що зі скаденим відносно нього протоколом не згоден, надав суду заперечення на протокол, просив закрити справу за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

У своєму запереченні зазначив, що протокол не містить інформації про місце і час вчинення правопорушення. Місце складання протоколу не відповідає дійсності. Протокол складено не уповноваженою на те посадовою особою. У протоколі відсутнє посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив, а наведено тільки перелік загальних обов`язків. Відсутнє посилання на норму закону який він порушив. При викладенні обставин вчинення адміністративного правопорушення не розкрито і не описано зміст об`єктивної сторони правопорушення, а лише констатовано факти вчинення такого порушення. Протокол та матеріали справи не містять інформації, яке саме завдання було йому доведено, в матеріалах справи відсутній зазначений наказ та інформація про ознайомлення з ним. Відсутні доповідь та рапорти старшого лейтенанта Блавіцького М.Р. від 02.01.2024 року та рапорту від 31.12.2023 року.

Вважає, що з долучених до протоколу документів неможливо встановити наявність в його діях ознак військового адміністративного правопорушення, такого як недбале ставлення до виконання військових обов`язків. В протоколі зазначено, що особовий склад третьої роти самовільно залишив позиції, але до матеріалів справи не долучено жодного доказу, які б підтвердили вказані обставини.

Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення судження щодо випадків залишення позицій, порушення військової дисципліни військовослужбовцями третьої роти, які були допущені внаслідок відсутності контролю за підлеглим особовим складом з його боку, не своєчасним реагуванням, не вжиття дієвих заходів щодо недопущення самовільного залишення позицій підлеглим особовим складом, не здійснення контролю управління підпорядкованими силами і засобами та ходом бойових дій, не прийняттям своєчасних рішень щодо попередження та виявлення порушень військової дисципліни підлеглим особовим складом, також жодним чином не підтверджено матеріалами справи. В матеріалах справи відсутні докази того, що на нього покладено обов`язки пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. Не доведено, які саме посадові обов`язки ним не було виконано і яким законодавством передбаченого їх виконання, відсутні посадова інструкція.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення № 511 від 02.01.2024 року, копія бойового розпорядження командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15.06.2023 року, копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.01.2023 р. № 26, копії наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно господарської діяльності) від 02.01.2024 р. № 2 про призначення службової перевірки за фактом самовільного залишення позицій §4,5 копія посвідчення офіцера правопорушника.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, запереченн правопорушника, дійшов до наступних висновків.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Виконання спеціальних доручень службового характеру, не пов`язаних зі здійсненням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, не дає підстав розглядати такого військовослужбовця як військову службову особу.

Відповідно до роз`яснень Національного агенства з питань запобігання корупції № 11 від 29.12.2021 року, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.01.2024 року не долучено жодних належних, допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є військовим начальником або іншим військовослужбовцем, який обіймає постійно чи тимчасово посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До протоколу не додано посадової інструкції старшого лейтенанта ОСОБА_1 за займаною ним посадою, з якою він був ознайомлений під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329, до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Згідно абзацу другого п. 3 Розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції кожен документ у справі повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого військового адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 02.01.2024 р. у графі «склад адміністративного правопорушення» не зазначено місце і час вчинення адміністративного правопорушення, не зазначено нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, не зазначено пункт або частину порушеної статті закону, що робить обвинувачення не конкретним і не розкриває об`єктивної сторони правопорушення та є порушенням вимог ст. 256 КУпАП та вищезазначеної Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Серед ознак суті адміністративного правопорушення повинно бути посилання на конкретний чинний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Норма ст. 172-15 КУпАП є бланкетною та сама по собі не розкриває складу адміністративного правопорушення, не визначає сутності дії чи бездіяльності посадової особи, які можливо кваліфікувати як «недбале ставлення військової службової особи до військової служби».

Склад адміністративного правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність складу адміністративного правопорушення.

Також судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 02.01.2024 року та долучені до нього матеріали справи не містять інформацію, який саме ряд обов`язків було доведено старшому лейтенанту ОСОБА_1 30 грудня 2023 року, в матеріалах справи відсутній зазначений наказ та інформація про ознайомлення з ним. Був цей наказ усний чи письмовий.

До матеріалів справи не додано доповіді заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, старшого лейтенанта Блавіцького М.Р. від 02.01.2024 року, рапорту від 31.12.2023 року, а також рапорту від 31.12.2023 року, які підтверджують самовільне залишення позицій особовим складом 3 роти спеціального призначення. Також не долучено бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_3 від 30.12.2023 року № 1395 та № 1408 від 31.12.2023 року.

Також не долучено копії матеріалів проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення позицій військовослужбовцями, які перелічені у протоколі. Відсутні свідки скоєного правопорушення та їх письмові пояснення, які б підтвердили факт вчинення такого правопорушення.

Тобто, з долучених до протоколу документів, неможливо встановити наявність в діях старшого лейтенанта ОСОБА_1 ознак військового адміністративного правопорушення, як недбале ставлення до виконання військових обов`язків.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення судження щодо випадків залишення позицій, порушення військової дисципліни військовослужбовцями третьої роти, які були допущені внаслідок відсутності контролю за підлеглим особовим складом з його боку, не своєчасним реагуванням, не вжиття дієвих заходів щодо недопущення самовільного залишення позицій підлеглим особовим складом, не здійснення контролю управління підпорядкованими силами і засобами та ходом бойових дій, не прийняттям своєчасних рішень щодо попередження та виявлення порушень військової дисципліни підлеглим особовим складом, не підтверджені належними доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те особою, а саме командиром військової частини НОМЕР_1 , спростовуються тим, що згідно п.14 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, а саме: командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10 - 172-20).

Також, відповідно до п.п. 1-3 ч.2 «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року, протокол про військове адміністративне правопорушення (далі - протокол) щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати: командири (начальники) військових частин (військових навчальних закладів, установ) (далі - військова частина) щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово; командири (начальники) підрозділів, які уповноважені на те командиром (начальником) військової частини, щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за неправильною кваліфікацією, оскільки зазначено, що правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, а на даний час в Україні діє правовий режим воєнного стану, що не є особливим періодом, спростовується тим, що під час «воєнного стану» в Україні передбачено «особливий період».

Тобто дія «особливого періоду» настає з моменту введення в країні «воєнного стану». Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України").

Особливий період діє в Україніз 17 березня 2014 року, коли була оголошена перша хвиля часткової мобілізації у зв`язку з російською агресією, який на момент розгляду справи досі триває.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не узгоджується з фактичними даними справи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за цією статтею.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Для встановлення "обґрунтованості висунутого обвинувачення" у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які в сукупності доводять винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 283-284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.147 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. Л. Гонтар