Справа № 443/1985/23 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 33/811/83/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Івануси М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. За ч. 1 ст. 122-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні. За ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з постановою судді, 9 жовтня 2023 року о 00 год. 41 хв. за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, смт. Журавно, вул. Пекарська, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4., 8.9. «б» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Окрім цього, 9 жовтня 2023 року о 00 год. 41 хв. за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, смт. Журавно, вул. Пекарська, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Оскаржувану постанову апелянт вважає незаконною та необґрунтованою, висновки суду першої інстанції безпідставними та не підтвердженими належними доказами.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що відеозаписи, наявні в матеріалах справи, не містять доказів того, який саме автомобіль працівники поліції мали намір зупинити, хто ним керував, реєстраційний номер переслідуваного автомобіля, відтак висновок суду про те, що цим автомобілем керував та не зупинився на вимогу поліцейських саме ОСОБА_1 є необґрунтованим. Застосування гучномовця також не підтверджено відеозаписами.

Зазначає, що рапорт працівника поліції не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в ньому немає відомостей про обставини керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його відмови від проходження огляду.

Звертає увагу, що з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся під проходження огляду, а вимагав від працівників поліції надати йому докази керування автомобілем, оскільки його авто під його керуванням ніхто не зупиняв. Окрім цього, ОСОБА_1 просив забезпечити йому захисника при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, на що працівники поліції відповіли, що цим правом він скористається в суді. Зазначає, що направлення на проходження огляду в медичному закладі в присутності ОСОБА_1 не виписувалось та не зачитувалось, а було складено пізніше. Поліцейський безпідставно вказав, що від підпису цього направлення ОСОБА_1 відмовився, чим порушив процедуру огляду і його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стверджує, що транспортним засобом не керував, жодних правопорушень не вчиняв, а суд першої інстанції упереджено притягнув його до відповідальності без належних та допустимих доказів.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвокат Івануса М.І. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили таку задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 9 жовтня 2023 року серії ААД №279468 (а.с. 26), 9 жовтня 2023 року о 00 год. 41 хв. за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, смт. Журавно, вул. Пекарська, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4., 8.9. «б» ПДР України.

Підписати вказаний протокол, а також надати письмові пояснення з приводу обставин, що склалися, ОСОБА_1 відмовився, про що працівником поліції, на виконання вимог п. 10 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції 9 грудня 2020 року №4248/5, у протоколі серії ААД №279468 від 9 жовтня 2023 року зроблено відповідний запис.

Згідно з рапортом інспектора СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Мендзія М.М. (а.с. 4), перебуваючи на патрулюванні у м. Жидачів у складі патрульного екіпажу разом з поліцейським М.Людкевичем, 8 жовтня 2023 року о 23:00 год. отримали на службовий планшет повідомлення про те, що в смт. Журавно Стрийського району Львівської області на АЗС «ВТ-Петроль» працівник Стрийського ТЦК приїхав на автомобілі «ВАЗ 2109», червоного кольору, з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого поїхав на вказаному автомобілі в сторону с. Подорожнє Стрийського району Львівської області. На вказану адресу вони прибули о 23:24 год., після цього їхнім екіпажем було здійснено патрулювання смт. Журавно на автодорозі в напрямку с. Подорожнє, однак вказаний у зверненні транспортний засіб в ході патрулювання виявити не вдалося. В подальшому в ході патрулювання 9 жовтня 2023 року о 00:40 год. у смт. Журавно на вул. Пекарській їхній екіпаж виявив автомобіль «ВАЗ 2109», червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , який згідно з базою даних ІТС ІПНП зареєстрований на ОСОБА_1 . Ними було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу. За допомогою звукового сигналу та проблискових маячків синього і червоного кольору було подано відповідний сигнал про зупинку, однак водієм цей сигнал було проігноровано. Зазначений автомобіль прискорився, намагаючись уникнути відповідальності. Після того, як його було втрачено з поля зору, ними здійснювались заходи патрулювання по смт. Журавно з метою виявлення цього автомобіля. Транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», н.з. НОМЕР_1 , було виявлено, коли він заїхав на АЗС «ВТ-Петроль» на вул. Валовій, також було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_1 .

Викладені у протоколі та рапорті обставини також підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого слідує, що автомобіль патрульної поліції переслідує транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , при цьому для зупинки останнього поліцейські застосовують проблискові маячки синього та червоного кольору. Зазначений автомобіль при цьому збільшує швидкість та зникає за поворотом. В подальшому вказаний автомобіль виявлено на заправці, за кермом такого перебуває ОСОБА_1 . Наведеним спростовуються доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Перелічені докази у своїй сукупності відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім цього, у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 9), згідно з якими він працює на АЗС по вул. Валовій, 20 в смт. Журавно оператором. Під час його чергування з 08:00 год. 8 жовтня 2023 року до 08:00 9 жовтня 2023 року на територію АЗС неодноразово у вечірній та нічний період часу заїжджав візуально знайомий ОСОБА_3 на своєму автомобілі «ВАЗ 2109», червоного кольору, візуально з ознаками алкогольного сп`яніння. Так, близько 00:50 год. 9 жовтня 2023 року до АЗС на вул. Валовій, 20 у смт. Журавно в черговий раз заїхав автомобіль «ВАЗ 2109», червоного кольору, під керуванням ОСОБА_4 . Після цього на АЗС під`їхали працівники поліції та почали спілкуватися з ОСОБА_5 .

Під час допиту у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав пояснення про те, що бачив на заправці автомобіль «ВАЗ 2109», червоного кольору, однак не бачив, хто перебував в автомобілі. Пояснення від його імені написали працівники поліції, він їх не читав, просто підписав.

З огляду на те, що пояснення свідка мають суперечливий характер, зміну пояснень апеляційний суд оцінює критично та вважає надані під час допиту у суді пояснення ОСОБА_2 неспроможними. Жодних даних про те, що сторона захисту оскаржувала дії працівників поліції, зокрема і в частині відібраних у ОСОБА_2 пояснень на місці події, суду апеляційної інстанції не представлено.

При цьому апеляційний суд не бере до уваги доводи щодо відсутності у матеріалах справи доказів того, який саме автомобіль мали зупинити працівники поліції, хто ним керував та його реєстраційний номер, адже згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху водій повинен зупинитися на вимогу працівників поліції.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу. Відтак з моменту, коли поліцейським було подано сигнал про зупинку, у ОСОБА_1 виник обов`язок зупинити свій автомобіль, незалежно від того, чи саме цей автомобіль розшукувався екіпажем патрульної поліції.

Покликання на відсутність доказів використання гучномовця не заслуговує на увагу, оскільки згідно з п. 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Таким чином, поліція може застосовувати різні засоби для подання сигналу про зупинку, вони можуть використовуватися як поодинці, так і декілька одночасно. З огляду на те, що факт руху автомобіля зафіксований за допомогою відеореєстратора, на такому дійсно не відображено застосування поліцейськими гучномовця. Втім, на відео зафіксовано застосування проблискових маячків синього і червоного кольору, що є достатнім для виконання водієм вимоги про зупинку. Втім, такої вимоги ОСОБА_1 не виконав, натомість пришвидшив рух автомобіля і намагався втекти.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, спростовуються здобутими в ході розгляду справи належними доказами винуватості.

Щодо заперечення ОСОБА_1 факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає таке.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з цим, статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД №279467 від 9 жовтня 2023 року (а.с. 5) та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 7) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: різких запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стало висловлення поліцейським вимоги до ОСОБА_1 пройти відповідний огляд.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції неодноразово протягом тривалого часу (майже півтори години) пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КНП «Жидачівська ЦРЛ», однак такий вимоги працівників поліції не виконав, що було розцінено ними як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , який хотів скористатися правовою допомогою адвоката, про що неодноразово зазначав поліцейським, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язкової присутності захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що проходження огляду на стан сп`яніння чітко окреслене процесуальними строками такий огляд має бути проведений протягом двох годин з моменту виявлення у водія ознак сп`яніння. Наведене позбавляє поліцейських можливості негайно залучити захисника з центру безоплатної правової допомоги, адже це потребує певного періоду часу. Особа може залучити собі адвоката самостійно, однак ОСОБА_1 цього не зробив.

Водночас, ч. 1 ст. 271 КУпАП встановлено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як слідує з матеріалів справи, захист інтересів ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції здійснювали адвокати Олексишин І.Б. та Іванус М.І., тим самим право останнього на захист було дотримано.

Стосовно покликання апелянта на те, що наявне у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу є неналежним доказом, то відповідно до п. 8 Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Зазначена форма направлення взагалі не містить графи для проставлення підписів особою, яка проходить огляд на стан сп`яніння. При цьому таке направлення надається лише медичному закладу в разі доставляння особи для проведення освідування, тоді як у цій ситуації ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Відтак, навіть якщо складення направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу відбулось у його відсутності, наведене жодним чином не спростовує доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

При прийнятті рішення суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Суддя суду першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в силу вимог ст. 36 КУпАП наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, при цьому врахувавши характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк