КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/601/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чайки Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києвавід 23 листопада 2023 року під головуванням судді Жмудь В.О., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Судом установлено, що ОСОБА_1 08 жовтня 2023 року о 23 год. 58 хв. керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «ЛЮКС БВГ», та рухався по вул. Г. Юри, 14 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 6820», ARHK-0531, тест № 4429, результат складає 0,66 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 04 грудня 2023 року адвокат Чайка М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження в даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначав, що свою винність у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 , не визнав та пояснив, що дійсно 08 листопада 2023 року о 23 год. 40 хв. знаходився по вул. Г. Юри, 14 в м. Києві, біля свого автомобіля, так як в ньому закінчився бензин та чекав свого товариша, який мав підвезти бензину, а потім сісти за кермо.

Зазначає, що ОСОБА_1 не перебував за кермом свого автомобіля, який був припаркований, в зв`язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не був водієм, його автомобіль не рухався, працівники поліції його не зупиняли.

Крім того, не погодившись з результатом ОСОБА_1 заявив про своє право на огляд на стан сп`яніння в медичному закладі де мав намір надати свої біологічні зразки, в чому йому було відмовлено, що є грубим порушенням чинного законодавства України.

Скаржником вказано, що протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи, зокрема відеозаписи, не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 , при вказаних в протоколі обставинах керував та був водієм автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом керував транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на утриманні ОСОБА_1 перебуває матір ОСОБА_2 , яка є інвалідом першої групи.

25.01.2024 від адвоката Чайки М.М. поступило клопотання про відкладення справи розглядом з причин участі його у якості захисника у кримінальному провадженні, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки не долучено.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що раніше відкладався розгляд справи за клопотання ОСОБА_1 з підстав неможливості явки до суду його захисника, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність адвоката Чайки М.М., відхиливши за наведених підстав у судовому засіданні повторне клопотання скаржника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, у тому числі переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказав, що вина у порушенні правил дорожнього руху України повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 524791 від 09 жовтня 2023 року, випискою з алкотестера "Драгер", результат - 0,66 ‰, відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події.

З таким висновком місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено наступне.

Згідно з даними чеку «Drager ALCOTESTER 6810» протестовано особу - ОСОБА_3 - результат тесту - 0,66‰ (а.с. 2).

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 524791 від 09 жовтня 2023 року, відповідно до змісту якого 08 жовтня 2023 року о 23 год. 58 хв. керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «ЛЮКС БВГ», та рухався по вул. Г. Юри, 14 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 6820», ARHK-0531, тест № 4429, результат складає 0,66 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 1).

В графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - наявний, зауважень до якого подано не було (а.с. 1).

Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 30 КУпАП за встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не перебував за кермом свого автомобіля, який був припаркований, в зв`язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, відхиляються, оскільки з відеозапису нагрудної камери, убачається що скаржник перед тим, як приборкуватися на дорозі здійснював рух транспортним засобом й про це особисто повідомив працівників поліції.

Більше того, з відеозапису убачається, що водій має явні ознаки сп`яніння, що виражається в порушенні мовлення.

Також ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції поводив себе знервовано, постійно рухався та пропонував вирішити питання незаконним шляхом, на що був проінформований про наслідки таких дій.

Таким чином, поза розумним сумнівом, у правників поліції, враховуючи встановлені та переглянуті з відеозапису обставини були підстави для перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при цьому останній не заперечував, що здійснював керування транспортним засобом та вживав алкоголь.

Безпідставними визнаються й доводи, про те, поліцейський не пропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Отже, освідування ОСОБА_1 проведено у відповідності до норм чинного законодавства, уповноваженою особою, у порядку, встановленому законом, оскільки алкотестер "Драгер", який є допустимим та сертифікованим для проведення такого огляду, а тому доводи апеляційної скарги судом оцінюються, як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки пройшовши тест, який показав позитивний результат ОСОБА_1 не оскаржив його й не заявив про додаткову перевірку на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи, що він особисто підтвердив факт вживання алкоголю.

Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з виявлення алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Чайки Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар