Справа № 682/2547/23
Провадження № 3/675/38/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання Половенко Н. О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді керівника Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об`єднання», інваліда ІІ групи, рнокпп - НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

16 вересня 2023 року о 19 год. 47 хв. гр. ОСОБА_1 у м. Славута по вул. Соборності, 32 Шепетівського району Хмельницької області керував транспортним засобом автомобілем марки «NISSAN» моделі «PATHFINDER», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6820), тест № 2937 - результат 1,58 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що спиртними напоями не зловживає, оскільки переніс шунтування серця та важко хворіє. 16 вересня 2023 року у вечірню пору він дійсно вживав із своїм сусідом алкогольні напої під час спільної вечері. Разом вони випили близько 1,5 літра пива торгової марки «Сангушко». У цей час йому зателефонували та повідомили про те, що внаслідок аварії у тепломережі заливає один із будинків. Тому він змушений був на належному йому автомобілі негайно виїхати на місце події і допомогти підпорядкованим працівникам у проведенні ремонту. Після ліквідації наслідків аварії ОСОБА_1 повертався додому та потрапив у незначну дорожньо-транспортну пригоду. На пропозицію поліцейських, які прибули на місце ДТП, він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, із результатами якого погодився, оскільки вживав спиртне. На думку ОСОБА_1 , відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом у вечір складення щодо нього адміністративних матеріалів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 121724 від 16 вересня 2023 року, 16 вересня 2023 року о 19 год. 47 хв. гр. ОСОБА_1 у м. Славута по вул. Соборності, 32 Шепетівського району Хмельницької області керував транспортним засобом автомобілем марки «NISSAN» моделі «PATHFINDER», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6820), результат огляду становить 1,58 проміле.

Згідно з роздруківкою тесту на визначення наявності стану алкогольного сп`яніння з приладу Алкотест «Драгер» № 6820 (тест № 2937 від 16 вересня 2023 року) результат тесту становить 1,58 проміле.

У відповідності до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначений огляд проведений за допомогою приладу Алкотест «Драгер» № 6820 поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Римарчуком В. В., що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується даними оглянутих у судовому засіданні відеозаписів, де зафіксовано процедуру проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395 з наступними змінами, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про невідповідність внесених до протоколу даних ним заявлено не було.

Матеріалами справи встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Із наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що в зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 у м. Славута по вул. Соборності, 32 Шепетівського району Хмельницької області на місце події прибули поліцейські. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в медичному закладі водій погодився пройти огляд на місці ДТП. Після цього продув технічний прилад «Drager». Результат тесту становив 1,58 проміле. Із результатами огляду ОСОБА_1 погодився, повторно пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду не бажав.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди, будь-яких заперечень у протоколі не вказував, вимогу про направлення в медичний заклад не заявляв, тому у працівників поліції не було підстав для проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Отже, процедура проведення огляду порушена не була.

Таким чином, перевіривши письмові матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності, суддя зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 686/5225/17.

Як встановлено з наявної у матеріалах даної справи відповіді № 314508 від 09 листопада 2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є керівником Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об`єднання», яке, крім інших видів економічної діяльності, здійснює електромонтажні роботи; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; комплексне обслуговування об`єктів; розподілення електроенергії; постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення і очищення стічних вод; збирання, оброблення та видалення безпечних відходів.

Відповідно до даних журналу реєстрації заяв, скарг (звернень), пропозицій громадян Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об`єднання» у ньому наявний запис про надходження 16 вересня 2023 року о 18 год. 10 хв. скарги на наявні несправності каналізації, кухні за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі слів ОСОБА_1 , він змушений був самостійно сісти за кермо після вживання спиртних напоїв, щоб допомогти працівникам очолюваного ним підприємства відвернути насідки аварії на тепломережі.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 , як особа, що має спеціальний статус водія, реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України, зокрема п. 2.9 А Правил дорожнього руху, відповідно до якого забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Утім, достовірно знаючи та розуміючи викладені вище правила, ОСОБА_1 після вживання алкогольних напоїв у значній кількості, що підтвердилося результатом огляду за допомогою приладу Драгер (1,58 проміле), керував у такому стані транспортним засобом, чим становив потенційну небезпеку для оточуючих його пішоходів та інших водіїв.

Водночас зазначена ОСОБА_1 небезпека, яка з його слів загрожувала власності громадян, на думку судді, могла бути усунута іншими засобами, зокрема шляхом залученням іншого водія очолюваного ним підприємства з метою забезпечення прибуття ОСОБА_1 до місця прориву тепломережі.

Із досліджених суддею відеозаписів вбачається, що водій не повідомляв поліцейським про те, що керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння з метою виконання своїх посадових обов`язків та відвернення наслідків аварії на тепломережі.

Враховуючи такі обставини, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності та заподіяв менш значну шкоду, ніж була відвернена. Навпаки, керуючи транспортним засобом у доволі значному стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за його участю.

Тому суддя критично відноситься до доводів ОСОБА_1 про те, що він діяв у стані крайньої необхідності, оскільки матеріалами справи не доведено критичної необхідності запобігання шкоди власності громадян у зв`язку з відповідною аварією та не доведено неможливість прибуття ОСОБА_1 до місця прориву каналізації шляхом залучення іншого водія.

Зрештою, навіть якщо припустити, що ОСОБА_1 , сівши за кермо автомобіля із метою негайного прибуття до місця прориву тепломережі, діяв у стані крайньої необхідності, після ліквідації наслідків аварії вказана загроза власності громадян відпала, а тому у нього не було жодних правових підстав продовжити керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, щоб повернутися до місця свого проживання.

Отже, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені ним обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою у стані крайньої необхідності.

Також відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2023 року серії ААД № 302855, відповідно до якого 06 жовтня 2023 року о 19 год. 47 хв. він керував автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», д.н.з. НОМЕР_3 , у м. Славута по вул. Соборності, 7 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», результат огляду позитивний 0,40 проміле, що підтверджується тестом № 4860. Від проходження огляду у медичному закладі у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що спиртних напоїв не вживав, із результатами проведеного працівниками поліції огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу не був згідний, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі йому не пропонували.

Вважаю, що провадження у справі за цим епізодом підлягає закриттю із наступних підстав.

Згідно з п.п. 4, 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 із наступними змінами, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

У п.п. 6, 8 цього нормативного-правового акта зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення закріплені в ст. 266 КУпАП, згідно якої особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення .

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За змістом ч. 5 вказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не погоджувався із результатами огляду на місці зупинки.

Підпис особи, стосовно якої проводився огляд, у роздруківці приладу «Драгер» в графі «підпис особи, що тестують», а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній.

Із досліджених суддею відеозаписів, які були долучені до даних адміністративних матеріалів, вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 категорично заперечив факт вживання ним алкогольних напоїв та не погодився із результатами такого огляду. Однак поліцейські повідомили йому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та відразу розпочали складення щодо нього адміністративних матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не пропонували.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не погодився із результатами проведеного огляду, працівники поліції зобов`язані були провести огляд з метою виявлення стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я та/або що він відмовився від такого огляду.

Більше того, за вимогами п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 із наступними змінами, у випадку відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, чого в даному випадку зроблено не було.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з не проведенням працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку всі сумніви щодо доведеності вини останнього слід тлумачити на його користь.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2023 року серії ААД № 302855, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності в зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, не підтверджується сукупністю доказів, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що є підставою для закриття справи за епізодом від 06 жовтня 2023 року.

При вирішенні питання про обрання виду адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , слід виходити з наступного.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного суспільно небезпечного діяння не визнав.

Обставин, що згідно з ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , який є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, має офіційне місце роботи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що на нього потрібно накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 інвалідності ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 від 24 листопада 2021 року, враховуючи приписи п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч. 1, 221, 247, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за епізодом від 06 жовтня 2023 року, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Столковський