Номер справи 220/63/24
Номер провадження 3/220/86/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Беспалова В.П.

захисника адвоката Нещерета О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.01.2024 р. о 08 год. 41 хв. водій ОСОБА_1 на а/ш Н-15 (м.Запоріжжя-м.Донецьк) 147 км.+300 км. Волноваського району Донецької області керував транспортним засобом автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, хитка хода, млявість мовлення. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Від керування ОСОБА_1 відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, не з`явився. Подав заяву в якій зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 676308 не відповідає вимогам закону і підлягає поверненню для належного оформлення, а саме в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення немає пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запису про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовляється від дачі пояснень, також немає підпису про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Крім того, всупереч п. 5 розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», відеозапис з портативного відео реєстратора поліцейських «розбитий» на декілька частин. Згідно запису портативного відеореєстратора поліцейських час включення відеореєстратора у відео 8.45 година, в той же час у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 676308 час вчинення правопорушення вказаний 8.41 година, що є порушенням наказу Міністерства внутрішніх справ №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». Отже, за таких умов, вважає, що такий доказ (відео) є неналежним та недопустимим доказом вчинення правопорушення. Вважає, що вищезазначений протокол та відео не може бути прийняті як докази при вирішенні справи.

22.02.2024 року від адвоката Нещерета О.С. надійшло клопотання про виклик свідка та закриття провадження у справі, в якому він зазначив, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції безпідставно, а тому незаконно. Працівники поліції їхали позаду нього, а тому не могли побачити чи був він пристебнутий ременем безпеки та чи мав він посвідчення водія до того часу поки його не зупинили і не підійшли до нього. Вважає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням. Постанова серії БАД № 828534 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскаржена до суду, а тому вважає, що на даний час не можна вважати її такою, що підтверджує факт порушення ОСОБА_1 положень ПДР. З відеозаписів вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_1 , а не вимагають від нього пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі, а також роз`яснюють ОСОБА_1 що він має право відмовитись від проходження такого огляду, що є порушенням положень ПДР України та Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому вважає, що ОСОБА_1 не ухилявся і не відмовлявся від огляду. Свідком цих подій був ОСОБА_2 , якого просить допитати в якості свідка.

В судовому засіданні 20.03.2024 року адвокат Нещерет О.С. надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні, та просив закрити провадження по справі. Відмовився від допиту свідка.

Суд, вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях: 1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.

Як зазначено в п. 27. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №676308 від 01.01.202 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_3 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- копією постанови від 01.01.2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 із застосуванням газоаналізатора «Драгер-6810» не проводився в зв`язку з його відмовою;

- направленням ОСОБА_3 до Добропільської ЦРЛ на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2024 р., в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_3 ознаки алкогольного сп`яніння, згідно якого огляд в медичному закладі не проводився в зв`язку з його відмовою;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідженням наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_3 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи ОСОБА_3 про те, що в порушення ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» немає його пояснень або запису про відмову від дачі пояснень, а також відсутній його підпис про роз`яснення його прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Так, відповідно до ст.. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ч.1).

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч.2).

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання (ч.3).

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (ч.4).

Наданий на розгляд суду протокол відповідно до ч.3 ст. 256 КУпАП містить запис про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу. Також відповідно до ч.4 протокол містить відмітку про роз`яснення його прав і обов`язків, передбачених статтею 268 цього Кодексу. Суд звертає увагу, що дана норма не містить вимоги про здійснення у протоколі відмітки про відмову від надання пояснень та роз`яснення прав.

Крім того, з досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейські неодноразово, протягом тривалого часу пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснювали йому його права та обов`язки, проте останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, дачі пояснень по суті порушення та підпису в протоколі.

Твердження ОСОБА_3 про те, що відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейських «розбито» на декілька частин, не заслуговує на увагу. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а обставини, які на ньому відображені, зафіксовані послідовно та узгоджуються з матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_3 не вказує на викривлення даних на вказаному відеозаписі, а тому у суду відсутні підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Доводи захисника про відсутність підстав зупинки транспортного засобу є неспроможними, оскільки причиною зупинки транспортного засобу стала відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія та непристебнутий ремінь безпеки, що було озвучено працівниками поліції та підтверджується постановою серії БАД № 828534 від 01.01.2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також наданим суду відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не був пристебнутий ременем безпеки. Твердження адвоката, що працівники поліції не могли бачити, що ОСОБА_1 не пристебнутий ременем безпеки, є припущенням. Крім того, ці доводи не мають відношення до відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. Факт оскарження постанови серії БАД № 828534 від 01.01.2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП не свідчить про недійсність як доказу даної постанови і не впливає на висновки суду.

Також безпідставними є доводи захисника в тій частині, що працівниками поліції не було висунуто вимогу до ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

З тлумачення поняття «вимога» вбачається, що це побажання, прохання, висловлене так, що не припускає заперечень; норми, правила, яким хто-, що- небудь повинні підлягати.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, слід дійти висновку, що працівниками поліції було висунуто до ОСОБА_1 саме вимогу про проходження огляду, відмовляючись від якого, останній, отримавши у встановленому законом порядку посвідчення водія, та будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, повинен був усвідомлювати як саму вимогу, так і наслідки її невиконання.

Посилання захисника на те, що працівники поліції не забезпечили доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, не відповідають матеріалам справи, оскільки останній відмовився від відповідного огляду.

Даних, які б спростовували встановлені судом обставини, суду не представлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_3 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, який не працює, відсутність даних, які б з негативного боку його характеризували, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_3 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 21.03.2024 р.

Суддя О.М. Якішина