Справа № 553/3493/23
Провадження № 3/553/123/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.02.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Москаленко В.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т АН О В И В:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 949692 від 21.12.2023 року (а.с.1) вбачається, що 04.12.2023 о 12.30 годин за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні образ та вчиненні сварки щодо своєї дружини

ОСОБА_2 , чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду не з`явився, надав заяву, у якій свою вину не визнав, зазначив, що його дружина викликала поліцію 04.12.2023 внаслідок їх сварки. На даний час його дружина претензій до нього не має, вони примирилися. Також просив розглянути справу без його участі.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 в судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду даної справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення суду надані:

-рапорт від 04.12.2023 про прийняття заяви про правопорушення, відповідно до якого 04.12.2023 о 12:32 заявник ОСОБА_3 повідомила про те, що чоловік гр. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, наніс тілесні ушкодження, пішов з місця події, приїзд не потрібен. При виїзді на місце заявниці на місці не було. Був здійснений дзвінок в якому остання повідомила, що допомоги поліції не потребує. Місце події покинула, де знаходиться не повідомляє, заяви та пояснення писати не бажає. Звернулася з метою інформування, також повідомила, що їй тілесних ушкоджень не завдано, чоловік пішов в невідомому напрямку;

-пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких 04.12.2023, близько 12-30 год, вони із дружиною перебували за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слави, 1, так як повертались з поліклініки, та в цей час розмовляли та вирішували сімейні побутові питання. В ході цього у них виник конфлікт та він підвищив свій голос та вчинив сварку. Після цього його дружина зателефонувала на лінію «102». На даний час всі питання з дружиною вирішені, більше не сварятьс;.

-пояснення ОСОБА_3 , відповідно до яких 04.12.2023 близько 12:30 вона зі своїм чоловіком повертались з поліклініки та перебуваючи по вул. Площа Слави у м. Полтава, розмовляли та вирішували побутові питання. В ході розмови у них виник конфлікт та її чоловік підвищив на неї глос та образив словесно, після чого вона зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що її чоловік вчиняє сварку. До приїзду працівників поліції вони з чоловіком владнали конфлікт та на даний час претензій до чоловіка вона не має.

Згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбаченост.9 КУпАП (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Встановлено, що за даними протоколу про адміністративні правопорушення від 21.12.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , йому у вину поставлено вчинення домашнього насильства, а саме умисних дій психологічного характеру, які виразились у висловлюванні образ та вчиненні сварки.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як вбачається з протоколу ВАВ № 949692 від 21.12.2023, пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , висловлювання образ відбулося під час сварки між подружжям. При цьому, звичайна сімейна сварка між подружжям не характерна для об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, суд також звертає увагу, що даних, які б беззаперечно доводили наявність шкоди, заподіяної діями психологічного характеру ОСОБА_1 психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , чи ймовірність заподіяння такої шкоди, в матеріалах справи немає.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення ( ч.2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.173, 185,251,252,256,266,280,283,284- 285,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.В. Москаленко