Справа № 211/1593/24
Провадження № 3/211/1173/24
ПОСТАНОВА

іменем України

08 травня 2024 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є директором ТОВ «Пром-інвест-холдинг», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участі: захисника ОСОБА_2 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 347848 від 05.03.2024, 03 березня 2024 року близько 16-00 години, ОСОБА_1 , знаходячись в квартирі по АДРЕСА_2 , влаштував сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4 , в ході якої виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим скоїв психологічне насильство та порушив ЗУ №2227-8 від 07.12.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що 03 березня 2024 року він дійсно приїхав до доньки близько 11:00 години, щоб погратись із нею. Над диваном в кімнаті є розетка, в яку потерпіла постійно вставляє зарядний пристрій та не прибирає, а там часто грає дитина. Цього разу він побачив, що розетка трохи відійшла і були видні дроти, на що потерпіла повідомила, що то Емілія як гралась, то зачепила. В той день дитина знов зачепила розетку і ситуація погіршилась. Він прийняв рішення полагодити розетку, однак не знаючи де знаходиться тумблер, щоб вимкнути світло, попросив про допомогу ОСОБА_5 , але і вона не знала, де він знаходиться. Потім він пішов за викруткою, щоб полагодити розетку, а на зворотньому шляху зайшов до кухні, де в той час були ОСОБА_5 з дитиною, щоб спитати за щось. В цей час ОСОБА_5 відвернула від нього дитину та почала кричати «Я прошу не бей меня!» зі сльозами, відповідно після цього і дитина почала кричати « ОСОБА_6 , не бей маму!», на що він сказав дитині, що нікого не чіпає та стоїть далеко від мами. В той час мати ОСОБА_5 вийшла до коридору та погукала сусідку, яка до неї вийшла. Він також підійшов до сусідки, розповів про ситуацію і бажання полагодити розетку, запросив її до кімнати пересвідчитись, а сам пішов, бо ОСОБА_5 та її мати голосно просили його піти, а дитина плакала. Він нікого не чіпав, нецензурно не висловлювався, не кричав, телефон ні у кого не відбирав. Зазначив, що між ним та потерпілою дійсно конфліктна ситуація з приводу дитини. ОСОБА_5 маніпулює дитиною, не дає йому дитину надовго, не дозволяє дитині бачитись із його батьками, погрожує, що залишить країну, якщо батьки будуть бачитись із дитиною. Вона при дитині зазвичай починає виясняти стосунки. Після того, що відбулось, лише через 1.5-2 тижні він зміг побачити дитину, бо вона була не налаштована на спілкування із ним.

Його захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1 це її колишній чоловік. В 2020 році вони розлучились за її ініціативи через складний характер ОСОБА_1 . Вони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_7 , 2018 року народження. 03 березня 2024 року ОСОБА_1 приїхав до них, щоб поспілкуватись із донькою. Вони були в одній кімнаті, а вона займалась своїми справами в іншій. Через деякий час ОСОБА_8 її покликав, але вона була зайнята і не підійшла, ще через деякий час він вже криком почав її гукати. Дитина злякалась такого крику, заплакала і вона відразу зайшла в кімнату. Там вона побачила ОСОБА_1 з викруткою в руках на дивані, він оголив дроти знявши розетку та вимагав вимкнути тумблер. ОСОБА_1 почав погрожувати їй фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою. Потім він прослідував за нею, зайшовши до кімнати, де була її мати та намагався вихватити у неї телефон, вона йому завадила, потім вона пішла до кухні, щоб заспокоїти дитину, а ОСОБА_1 наблизився до неї та приставив викрутку до горла, все це було на очах у дитини, яка сказала: « ОСОБА_6 , не убивай маму!». Потім, коли мама пішла гукати сусідів, почувши голоси в коридорі, ОСОБА_8 вийшов туди та через деякий час пішов. Заспокоївши дитину, вона викликала поліцію. Зазначила, що із її мамою у ОСОБА_8 погані відносини. Зазвичай саме ОСОБА_8 провокував конфлікти, а вона завжди намагалась їх загладити. Пояснила, що у них в квартирі не прийнято розмовляти гучно і тому дитина тоді заплакала, бо злякалась. В присутності дитини вона ніколи не виражалась нецензурною лайкою. Зауважила, що у неї залишився тоді слід від викрутки на шиї.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_4 03.03.2024 року вона була у себе в кімнаті, коли до них прийшов ОСОБА_8 . Хвилин через 20 вона почула сварку, яку розпочав ОСОБА_8 , грубо просив дати йому викрутку, дитина заплакала. Вона спитала, що сталось, на що ОСОБА_8 почав їй погрожувати, забирати її телефон. Потім ОСОБА_5 забрала телефон і пішла на кухню, а вона пішла в загальний коридор покликати сусідів, бо чула крики і плач з кухні. На її прохання вийшла сусідка, але знаючи ОСОБА_10 , вона не наважилась зайти в квартиру та розборонити їх. Після цього ОСОБА_10 ще покрутився та пішов. Зауважила, що у ОСОБА_5 була ранка на шиї. Очевидцем конфлікту вона не була.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно із положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, 05 березня 2024 року капітаном поліції Відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бузуланом А.С. був складений протокол серії ВАД №347848 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив щодо ОСОБА_4 психологічне насильство.

Разом з тим, згідно із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, протокол, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки фактично хоч і містить кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, які передбачені в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте вони належним чином не встановлені, зокрема, не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 були розцінені як домашнє насильство психологічного характеру, у зв`язку з чим є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Також необхідно зауважити на тому, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїми діями порушив «ЗУ №2227-8 від 07.12.2017 року», що не має жодного відношення до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_1 діяв з умислом вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_4 .

Відповідно до наданих під час судового засідання пояснень ОСОБА_1 між ним та ОСОБА_4 є тривала конфліктна ситуація з приводу спільної дитини, потерпіла схильна до провокування конфлікту. В той день у колишнього подружжя дійсно виникла суперечка на побутовому грунті, разом з тим умислу на вчинення домашнього насильства в нього не було.

При цьому, свідок ОСОБА_9 , яка за словами самої потерпілої ОСОБА_4 має погані стосунки із ОСОБА_1 , очевидцем подій, зародження конфлікту, причин та їх наслідків, не була.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, які наслідки настали, а саме яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої, що прямо витікає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП та є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення.

Посилання потерпілої ОСОБА_4 на наявність сліду від викрутки жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України»).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За таких обставин, наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, доходить висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 173-2, 283-285 КУпАП -

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Д. М. Ніколенко