ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1313/24 Справа № 207/359/24 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 51 гривні. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Обгрунтовуючи свій висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що, як було встановлено у межах судового розгляду, останній о 21:19 годин 06 січня 2024 року висловлювався нецензурною лайкою та висловлював образи на адресу оператора лінії 102, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, що належить кваліфікувати як дрібне хуліганство.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року, а провадження у справі закрити.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності такої обов`язкової кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як нецензурна лайка чи образливі чіпляння до громадян, тобто порушення ним саме громадського порядку.

У мотивувальній частині вказаної скарги апелянтом викладене клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вмотивоване тим, що згідно із наявною у матеріалах провадження розпискою він отримав копію оскаржуваної постанови 23.04.2024 року, після чого протягом десяти днів подав апеляційну скаргу, у зв`язку із чим вважає строк оскарження пропущеним з поважних причин і таким, що підлягає поновленню.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про день та час апеляційного розгляду, про наявність поважної причини неявки не повідомив, питання по відкладення апеляційного розгляду не порушив, у зв`язку із чим вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що судовий розгляд проведено без участі апелянта, а копію постанови ним отримано 23 квітня 2024 року (а.с. 15), за межами строку апеляційного оскарження, а тому з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя вважає за можливе строк апеляційного оскарження поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ст. 173 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок, і прагне цього.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №346031, рапортом, поясненнями свідків, які мешкають з ним в одному будинку.

З даними висновками суду не можна погодитись, оскільки наявні у справі докази не свідчать поза розумним сумнівом про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 06 січня 2024 року, о 21:19 годин, ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та висловлював образи у бік оператора лінії 102, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив дане правопорушення, матеріали справи не містять, зокрема в протоколі не зазначені свідки правопорушення, до нього не долучені матеріали аудіо- та/або відеофіксації тощо, а доданий електронний рапорт інспектора ВП № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, не може буди єдиним доказом факту правопорушення.

Крім того, вказаний рапорт не містить відомостей про нецензурну лайку та образи у бік оператора, оскільки у ньому наявне лише загальне формулювання - ...Заявник кричав у слухавку, на питання не реагував, нетактовно виражався в бік оператора, заявника попереджено про блокування № тел. на добу та завершено розмову, тобто викладена особиста суб`єктивна оцінка дій ОСОБА_1 особою, що склала вказаний рапорт (а.с. 2).

Що стосується показань свідків, то вони виходять від сусідів ОСОБА_1 за місцем проживання, зводяться до негативної характеристики останнього з їх боку та не містять будь-яких відомостей про інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з матеріалів справи неможливо встановити дійсний зміст спілкування ОСОБА_1 із оператором лінії 102, що мало місце 06 січня 2024 року о 21:19 годин, та оцінити його у контексті наявності у діях апелянта ознак хуліганства, а відтак обвинувачення не може вважатися доведеним.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Працівниками поліції чи уповноваженими особами не було допитано інших свідків події, ніж сусіди ОСОБА_1 , які не були очевидцями вчинення правопорушення, не були встановлені і опитані особи, спокій яких було порушено, не були відібрані пояснення самого ОСОБА_1 , не було отримано і долучено до протоколу аудіозапис телефонної розмови останнього із оператором служби 102, у зв`язку чим у суду були об`єктивно відсутні дані для надання належної правової оцінки діям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, чи відбувались події дійсно у громадському місці, чи був порушений спокій інших осіб, ніж оператор лінії 102, а формальне зазначення об`єктивної сторони, не дає суду беззаперечних підстав вважати, що ОСОБА_1 своїми діями порушив спокій громадян, громадський порядок, образливо поводився.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не підтверджена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

Відтак вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця