Номер провадження: 33/813/412/24
Номер справи місцевого суду: 494/1987/23
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцать) годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, справу № 494/1987/23 про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, посилаючись на те що з вказаною постановою суду він не згоден у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, через порушення застосування норм матеріального і процесуального права, суддя при розгляді справи взяв на себе функцію обвинувачення та недотримав засади безпосередності, не було надано належної оцінки доказів наявних у матеріалах справи стосовно їх належності та допустимості.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, суть порушення не відповідає дійсним обставинам. Зазначає, що згідно квитанцій про сплату аліментів на утримання дитини та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів в його діях немає злісного ухилення щодо сплати аліментів.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, надіслав до суду заяву, в якій підтримав апеляційну скаргу і просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та ін.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадження вказаних вимог закону дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2023 року; копією акту державного виконавця від 03.10.2023 року; копією виклику державного виконавця за вих.№8388/21.1-32 від 18.09.2023 року; копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за вих.№8551/21.1-32 від 19.09.2023 року, наданого Березівським ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса).

Твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст.ст. 256, ч. 2 ст. 254 КУпАП апеляційний суд не бере до уваги. Так, протокол про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2023 року складений уповноваженою особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, актом державного виконавця від 03.10.2023, складеного державним виконавцем Гавриловичем Ю.В. встановлено, що станом на 03.10.2023 боржник ОСОБА_1 за викликом державного виконавця не з`явився (а.с.5).

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , про що свідчить його заява від 07.08.2023, адресована ДВС (а.с.11).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що згідно квитанцій про сплату аліментів на утримання дитини та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів в його діях немає злісного ухилення щодо сплати аліментів.

Зазначені доводи ОСОБА_1 є неспроможними, позаяк не впливають на доведеність його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні та не виступають підставою для звільнення останнього від відповідальності, так як жодним чином не виключають факту виниклої в нього заборгованості яка перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явленого виконавчого документу до примусового виконання.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що судом було порушено його право на захист, оскільки участь у судовому засіданні захисник не приймав. Із матеріалів справи та оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, надавав пояснення з приводу наявної у нього заборгованості зі сплати аліментів, тобто не скористався правовою допомогою адвоката, клопотань про відкладення для надання йому правової допомоги також не заявляв.

За таких обставин, вважаю, що при апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 183-1 КУпАП.

При цьому, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказаних доказів не спростовують.

Стаття 183-1КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи на строк від 120 до 240 годин, як вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 31-1КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, місцевим судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та накладено адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції статті.

Таким чином адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 183-1КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин відповідає положенням ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника, яке є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова