ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1278/24 Справа № 243/1222/24 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кулініч Ю.А.,

захисника Балла В.В.,

апеляційну скаргу захисника Балла В.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 НГУ на посаді водія у військовому звані старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2024 року встановлено, що 06 лютого 2024 року о 21 годині 40 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі м. Слов`янськ по вулиці Колонтаївська біля будинку №38, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку відмовився, водія від керування транспортним засобом відсторонено, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Балла В.В. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, а саме: не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі, не було видано направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено, що за відмову від прохолодження огляду на встановлення стану сп`яніння передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не забороняли надалі керувати транспортним засобом. Такі обставини підтверджують, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Наполягає, що з відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 були відсутні, виявлені працівниками поліції ознаки сп`яніння, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Просить врахувати, що наступного дня, 07.02.2024 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу з метою перевірки наявності алкоголю в крові. За результатами проведених досліджень наявність етанолу в крові ОСОБА_1 не виявлено, в стані алкогольного сп`яніння не перебуває.

Зазначає в апеляційній скарзі, що відеозапис не містить підтверджень, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що саме автомобіль під його керуванням переслідували працівники поліції, та вони його зупинили, тобто, що він є водієм в розумінні положень ПДР. Вважає, що були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу.

Наполягає, що технічні записи працівників поліції не містять чіткого факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не містять чіткого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зауважує, що хоча протокол про адміністративне правопорушення і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відеофіксації, поясненнях свідків тощо.

Звертає увагу, що надані працівниками поліції відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки не є безперервними. А долучений до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписами, є електронним доказом, проте він не містить електронного цифрового підпису поліцейського, який здійснював оформлення матеріалів даної справи.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, час та день судового розгляду. Клопотань від нього на адресу суду про відкладення розгляду справи не надходило.

Висновки суду:

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню за таких підстав:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя.Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 735359 від 06 лютого 2024 року, з якого вбачається, що 06 лютого 2024 року о 21 годині 40 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі м. Слов`янськ по вулиці Колонтаївська біля будинку № 38, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку відмовився, водія від керування транспортним засобом відсторонено, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- диском з відеозаписом, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під його керуванням з явними ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- рапортом працівника поліції від 06 лютого 2024 року;

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 06 лютого 2024 року за участі ОСОБА_1 , рапорту поліцейського, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19. Оскільки не ставиться питання про спотворення чи оспорювання обставин, зафіксованих за допомогою відеозйомки, тому вважаю не слушними доводи сторони захисту щодо недопустимості в якості доказу інформаціїї, зафіксованої на відеофайлах на електронному носії в зв`язку з відсутностю цифрового підпису.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції щодо відхилення доводів ОСОБА_1 та його представника адвоката Балла В.В. про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП та в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції здійснювався відеозапис. При цьому наявний відеозапис достатньою мірою відтворює подію, описану у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційні доводи захисника Балла В.В., що запис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції та їм було надано повну та належну оцінку. Дослідивши цей запис, апеляційний суд також вважає, що він дає повне уявлення про зафіксовану на ньому подію, поведінку учасників та обставини справи. Вважати цей запис неналежним доказом достатніх підстав немає. Вказаний доказ отриманий з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, а тому відсутні будь-які сумніви у його достовірності та істинності.

Відеозаписом камери поліцейського зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факту його чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (відеозапис, починаючи з 22:15:01). Зафіксовані і пояснення самого ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим спростовуються апеляційні доводи сторони захисту (відеозапис, починаючи з 22:14:01).

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду стороною захисту доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин не надано.

Доводи сторони захисту про недоведеність факту керування саме ОСОБА_1 , що були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, правильно не були прийнятті судом до уваги, оскільки відповідних доказів суду не надано. Як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 при спілкуванні з працівником поліції не оспорював факт керування транспортним засобом, а навпаки, самостійно підтвердив яким саме транспортним засобом керував (відеозапис, починаючи з 22:14:01), ознайомився з протоколом, в якому зазначені обставини правопорушення, в тому числі факт керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, повідомлений по відсторонення його від керування автомобілем. Заперечень з цього приводу не висловив ані в усній, ані в письмовій формі. Крім того, відеозаписом не зафіксовано сторонніх осіб, присутність яких могла б викликати обґрунтований сумнів щодо керування автомобілем саме ОСОБА_1 . Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, спростовуються відеозаписом, який також підтверджує роз`яснення йому прав, передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місця зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, наявність або відсутність в матеріалах справи відповідного направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не впливає на доведеність обставини, встановлені судом.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду 1-ї інстанції щодо неврахування Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 08 лютого 2024 року, стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оскільки проходження огляду на стан сп`яніння відбулося поза межами встановленого терміну з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відеозаписом спростовуються апеляційні доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено, що за відмову від прохолодження огляду на встановлення стану сп`яніння передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП (відеозапис, починаючи з 22:14:40).

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Із дослідженого відеозапису встановлено, що причина зупинки - рух під час комендантської години після 21 години, що відповідає п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху).

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, а не лише рапорт працівника поліції та протокол, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника, тому доводи сторони захисту щодо суворості адміністративного стягнення є необґрунтованими.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Балла В.В. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Балла В.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин