ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2024 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

непрацюючого, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ст.122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

14.12.2023 року, о 17 год. 43 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , на вул.Бортнянського, 14 у м. Львів, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 а,д Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.

У суді ОСОБА_3 не визнав факт вчинення правопорушення та пояснив, що він рухався по вул.Бортнянського у м.Львові в бік вул.Шевченка та потім повернув праворуч на вул.Шевченка. Він їхав в своїй полосі та не чув ніякого удару. Наступного дня до нього подзвонив працівник поліції та повідомив, що він пошкодив дзеркало автомобіля «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_2 , і він одразу приїхав на виклик. Якби він відчув удар, то одразу б зупинився. Окрім цього, жодних пошкоджень на боковому дзеркалі його автомобіля не було.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено копію схеми місця ДТП та копію письмових пояснень потерпілого ОСОБА_4 .

Як убачається з пояснень ОСОБА_3 він рухався в своїй полосі та не чув ніякого удару і одразу приїхав на виклик поліції. Окрім цього, жодних ушкоджень на його автомобілі не було.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення та сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно з п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки факт вчинення ОСОБА_3 порушення п. 2.10 а,д Правил дорожнього руху України не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, тому підстав для притягнення останнього адміністративної відповідальності немає, внаслідок чого провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал постанови.