Справа № 561/774/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в особі судді Світличного Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 ) НОМЕР_1 прикордонного загону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Савінці, Ярмолинецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , військовий квиток НОМЕР_2 виданий 16 листопада 1989 року, РНОКПП НОМЕР_3

за ч. 3 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

роз`яснивши права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЧПЦ № 282366 08 травня 2024 року о 08:00 год солдат за призовом ОСОБА_1 . бувши запланований на бойове чергування по охороні та обороні військового містечка КСП Вичівка свідомо вжив алкогольні напої та самовільно ухилився від виконання своїх обов`язків, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав оскільки не є військовою службовою особою.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, визначеного ст. 172-15 КУпАП є військова службова особа.

Згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

В матеріалах справи відсутні докази того, що солдат за призовом ОСОБА_1 займає посаду яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, чи військовослужбовець ОСОБА_1 виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 26 квітня 2002 року організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні (адвокат, лікар, вчитель тощо), виробничі (наприклад, водій) або технічні (друкарка, охоронник тощо) функції, можуть визнаватися службовими особами лише за умови, що поряд із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Оскільки доказів того, що військовослужбовець ОСОБА_1 обіймає посаду військової службової особи, тобто є суб`єктом даного військового адміністративного правопорушення суду не надано, відтак суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З огляду на викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя Р.В. Світличний