ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/977/24 Справа № 220/1788/23 Суддя у 1-й інстанції - Якішина О.М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за участі:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

захисника Цуркана В.І.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу захисника Цуркана В.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 128 ТРО 232 БАТ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 лютого 2024 року встановлено, що 13 листопада 2023 року о 15-00 год. ОСОБА_1 в с.Іскра, Волноваського району, Донецької області, по вул. Центральна, керував транспортним засобом автомобілем «Mercedes», номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Цуркан В.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 , оскільки була відсутня можливість подання апеляційної скарги через суд 1-ї інстанції у встановлений 10-денний строк. Така апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження були подані через підсистему «Електронний суд» 01.03.2024 року безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Звертає увагу, що матеріали справи та відеозапис не містять фіксації та доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто вчинення дій ОСОБА_1 як водієм транспортного засобу. Наполягає, що транспортним засобом керував саме другий військовий ОСОБА_2 , який не вживав алкогольні напої. Напій «Revo Energy» вжив в той день пасажир ОСОБА_1 . Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , чим допустив упереджене ставлення до ОСОБА_1 . Вважає, що сумніву у показах свідка не було і немає.

Наголошує, що ОСОБА_1 спротив не вчиняв, погоджувався з працівниками поліції, але керування транспортним засобом саме як водій у стані алкогольного сп`яніння не визнав.

Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проведення огляду, що він має право пройти огляд у медичному закладі чи висловити незгоду з результатами тесту. Зауважує, що наявне в матеріалах справи направлення, виписане працівником поліції, не може підміняти обов`язку поліцейського роз`яснити водію порядок проходження огляду та не свідчить про додержання поліцейським встановленої процедури.

Вважає, що суд безпідставно проігнорував зміст заяви та пояснення по суті про аргументацію позиції з приводу оформлення документального доказу у вигляді Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати складання щодо не застосування «Drager 6810», який був долучений до матеріалів справи як доказ. Проте, такий доказ не вручався ОСОБА_1 , та взагалі не не заповнювався при ньому, не оформлювався та останнім не підписувався. Наголошує, що в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі «З результатами згоден» підпис вчинений не ним. Вважає, що суд безпідставно відмовив у призначенні експертизи та зазначив, що даний акт не має ніякого значення до справи.

Звертає увагу, що із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 має звичайний вигляд, не має порушень координації рухів, мови, а його поведінка відповідає обстановці.

Вважає, що має місце фальсифікація протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2023 року серії ААД № 575808, що виявляється візуальним спостереженням, шляхом співставлення, та додаткової перевірки та залучення спеціальних знань не потребує. Стверджує, що у графі «Пояснення особи» слова «згоден» ним під час складання протоколу не було, та є дописом.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Цуркан В.І. в судовому засіданні підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції підлягає задоволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду 1-ї інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 20 лютого 2024 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була вперше подана через підсистему «Електронний суд» 01 березня 2024 року,тобто без пропуску строку на апеляційне оскарження. Вказана апеляційна скарга була зареєстрована судом 1-ї інстанції 04.03.2024 року. Враховуючи, що апелянтом апеляційна скарга була подана у встановлений 10-денний строк через підсистему «Електронний суд», а також ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню за таких підстав:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки трансопртного засобу або у медичному закладі відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 575808 від 13.11.2023 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР;

- рапортом старшого інспектора - чергового ВП №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції О. Плисенко згідно якого, 13.11.2023 р. знаходячись на добовому чергуванні на БП «Іскра» було зупинено автомобіль «Mercedes» сірого кольору, який перебуває по європейській реєстрації НОМЕР_3 під керуванням військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який на момент перевірки керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалися в почервонінні очей, запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови. Даний факт було зареєстровано та сповіщено СРПП №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області.

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 13 листопада 2023 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах даної справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Зафіксовані і пояснення самого ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом «Mercedes», номерний знак НОМЕР_3 , та його добровільні пояснення, що він визнав, що вживав алкогольний напій «Revo Energy» (відеозапис з боді-камери починаючи з 0:00:36). Отже, доводи апеляційної скарги з приводу того, що у поліцейських не було підстав для пропонування ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, є безпідставними.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, чи незгоди з їх діями не виказував, усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав, навпаки, намагався вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту про недоведеність факту керування саме ОСОБА_1 , що були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, правильно не були прийнятті судом до уваги, оскільки відповідних доказів суду не надано. Як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення (відеозапис з боді-камери починаючи з 0:00:54), ОСОБА_1 при спілкуванні з працівником поліції не оспорював факт керування транспортним засобом, навпаки сам добровільно вказав на нього та повідомив, що ним керував, ознайомився з протоколом, в якому зазначені обставини правопорушення, в тому числі факт керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, повідомлений по відсторонення його від керування автомобілем. Заперечень з цього приводу не висловив ані в усній, ані в письмовій формі. Крім того, відеозаписом не зафіксовано сторонніх осіб, присутність яких могла б викликати обґрунтований сумнів щодо керування автомобілем саме ОСОБА_1 . Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

З урахуванням наведеного, суд правильно поставив під сумнів та не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що автомобілем керував він, а не ОСОБА_1 . Крім того, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 підтверджується рапортом старшого інспектора - чергового ВП №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції О. Плисенка.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не оголошували протокол і він його не читав, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, який також підтверджує роз`яснення йому прав (відеозапис з боді-камери починаючи з 0:01:08).

Разом з тим, суд 1-ї інстанції правильно прийняв до уваги доводи захисника про невидачу ОСОБА_4 направлення на медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки наданим суду відеозаписом факт видачі такого направлення не підтверджено. Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про виключення з числа доказів вини ОСОБА_1 долученого до протоколу направлення до Добропільської ЦРЛ на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місця зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, не оспорюючи факт вживання алкогольних напоїв, наявність або відсутність відповідного направлення не впливає на обставини, встановлені судом.

З зазначених вище підстав суд 1-ї інстанції правильно визнав неналежним доказом акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо розбіжностей у екземплярах протоколу про адміністративне правопорушення, який наданий на розгляд суду, та який знаходиться у ОСОБА_1 , також були предметом розгляду суду 1-ї інстанції та їм надано належну і повну оцінку, з чим погоджується і апеляційна інстанція. Так, вказані обставини не свідчать про його неналежність та недопустимість, та не впливає на встановлені судом та викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення адміністративного правопорушення. Зазначення у протоколі, який наданий суду, згоди ОСОБА_1 з правопорушенням не має в даному випадку жодного значення, оскільки ОСОБА_1 , будучи присутнім в судовому засіданні разом з захисником, надав свої пояснення та заперечення з приводу обставин, викладених у протоколі, і саме вони були враховані судом при розгляді справи. Також, не має значення і для обставин, які підлягають встановленню, зазначення у протоколі про наявність в якості додатку до нього направлення на огляд, оскільки такий доказ не було враховано судом при встановлені складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 .

Із врахуванням наведеного, клопотання сторони захисту про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не є обґрунтованим стороною захисту, а тому не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Цуркана В.І. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Цуркану В.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Цуркана В.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин