Код суду 233 № 233/722/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лисичанськ Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, ФОП « ОСОБА_1 », зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, -

за ч.1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №367892 від 26 січня 2024 року, відповідно до якого: ОСОБА_2 , 26 січня 2024 року о 14 год. 35 хв. знаходячись у магазині «Даринка» по вул. Незалежності, буд. 254 у м. Костянтинівка продала громадянину ОСОБА_3 за 105 грн. одну пачку сигарет «Rothmans» із вмістом нікотину згідно ДСТУ ГОСТ 3935:2004 з акцизною маркою податку, без отримання ліцензії відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.164КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надіслання телефонограми за номером телефону, вказаному в протоколі, яку вона отримала особисто, проте надала до суду заяву, відповідно до якої, остання просить розглянути справу про скоєне нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП без її участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до такого.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ч. 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст.3,42 Господарського Кодексу України, ст.1 Закону України «Про підприємництво», ст.1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Підприємницька ж діяльність є одним з видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Відповідно до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що в порушення вимог ст.251 КУпАП, уповноваженою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду жодного доказу того, що у приміщенні магазину «Даринка» по вул. Незалежності, буд. 254 у м. Костянтинівка Донецької області, здійснювалася реалізація тютюнових виробів (тобто, чеків, квитанцій, ордерів, розписок, інших документів фінансового характеру на придбання такої продукції, тощо).Факт наявності в магазині тютюнових виробів сам по собі не може свідчити про їх реалізацію.

Окрім того, з фабули протоколу та з інших матеріалів, наданих суду, не вбачається, що вчинені ОСОБА_1 дії є регулярними та систематичними. Матеріали взагалі не містять жодних доказів, які б свідчили про тривалість такої діяльності.

Фотографія, долучена до протоколу, на якій зображені тютюнові вироби, не може свідчити про реалізацію товарів, оскільки, як вже було зазначено вище, до протоколу не долучено будь-яких документів на підтвердження їх реалізації.

З письмового пояснення ОСОБА_3 від 26.01.2024 року, долученого до протоколу, вбачається, що 26.01.2024 року приблизно о 14 год. 35 хв. він прийшов у магазин «Даринка» по вул. Незалежності, буд. 254 у м. Костянтинівка, де придбав одну пачку сигарет «Rothmans» за 105 грн.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення до протоколу не долучено.

Надані з матеріалами справи письмові пояснення ОСОБА_1 не можуть бути покладені в основу обвинувачення, як беззаперечний доказ її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, без наявності інших допустимих і належних доказів систематичної реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів без одержання ліцензії, на даний вид господарської діяльності.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю.

Крім того, згідно протоколу серії ВАД №367892 від 26 січня 2024 року з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Незалежності, буд. 254, були вилучені тютюнові вироби різних марок, однак норми КУпАП не містять положень, які б регламентували проведення огляду приміщень, а до протоколу про адміністративне правопорушення не додано витягу з ЄРДР, в межах якого міг бути проведений огляд магазину, що ставить під сумнів законність проведення такого огляду та вилучення, а тому вилучені речі підлягають поверненню володільцеві.

Керуючись ст.ст.245, 247, 251, 256, 280, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Вилучені 26 січня 2024 року тютюнові вироби, які зазначені в квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) під час здійснення адміністративного провадження №694 від 26 січня 2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення провадження - 50, порядковий номер 694 повернути за належністю ОСОБА_1 .

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя А.В. Орчелота