Справа № 307/254/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.05.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кустрьо М.М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 ( шістсот п`ять гривень 60 коп).
Відповідно до постанови, 21 січня 2024 року, о 20 год 15 хв, у с. Вонігово, по вул. Новобарівській Тячівського району ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив з`їзд у кювет, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Окрім того, 21 січня 2024 року, о 20 год 15 хв, у с. Вонігово, по вул. Новобарівській Тячівського району ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кустрьо М.М., вказують на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просять її скасувати. Апелянти оскаржують судове рішення у частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважають, що працівниками поліції була порушена процедура та порядок проведення освідування. Зазначають, що зібрані у справі докази не підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що судом дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Постанову просять скасувати, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу цього адміністративного правопорушення.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кустрьо М.М., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 25.03.2024 (а. с. 38-41), однак, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від сторони захисту не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд бере до уваги те, що доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кустрьо М.М., на засідання, до апеляційного суду стороною захисту надано не було. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і саме ОСОБА_1 та його захисником, адвокатом Кустрьо М.М., подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кустрьо М.М.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання
їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
З огляду на приписи статті 294 КУпАП, на доводи апеляційної скарги, апеляційним судом висновки суду першої інстанції у частині доведення вини, кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 124 цього Кодексу не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №341394, 21 січня 2024 року, о 20 год 15 хв, у с. Вонігово, по вул. Новобарівській Тячівського району ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення, підтверджується той факт, що за порушення вимог ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що керував транспортним засобом марки "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового цивільного страхування та без посвідчення водія, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Відповідно до рапорту поліцейського СРПП Тячівського РВП Т.Ревкало під час чергування у с. Вонігове Тячівського району, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у водія автомобіля марки "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови і від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. На місці події проводилась відео фіксація, диск із відеозаписом додається до матеріалів справи.
Із заяви про отримання електронних повісток вбачається, що ОСОБА_1 просив надсилати повідомлення у справі про адміністративне правопорушення на належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 .
У матеріалах справи наявний відеозапис з місця події, на якому зафіксовано, що працівники поліції діяли у відповідності до вимог Порядку та Інструкції: при виявленні у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, запропонували йому пройти огляд на місці стоянки автомобіля або в закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 відповів відмовою. Із вказаного відеозапису також вбачається, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 , двигун автомобіля був заведений, ключі перебували у замку запалювання. Відтак, водію ОСОБА_1 було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції складатимуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Тереза Ревкало була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, під час розгляду справи у місцевому суді, а також при розгляді апеляційної скарги не здобуто жодного доказу, який може свідчити про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії поліцейської, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівника поліції. З огляду на наведене, апеляційний суд також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилені пояснення ОСОБА_1 , та його дружини ОСОБА_2 про те, що під час руху транспортного засобу за кермом автомобіля перебувала саме ОСОБА_2 , при цьому як у суді першої інстанції, так і до апеляційної скарги не додано які - небудь докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 має будь-які навички керування транспортним засобом, у тому числі має посвідчення водія. Вищевказані пояснення ОСОБА_1 , та його дружини ОСОБА_2 апеляційний суд визнає такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянтів про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення, є необґрунтованими, тому апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення водієм ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця події, постановою про накладення адміністративного стягнення, та іншими вищенаведеними доказами, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Апеляційний суд критично оцінює твердження апелянта про те, що працівниками поліції була порушена процедура та порядок пропонування для проведення освідування. Вказані доводи спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи, у тому числі відеозаписом, на якому чітко зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівниками поліції, під час якої поліцейські повідомили водію про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
Підстави вважати, що наявний відеозапис є недопустимим доказом у справі, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на відеоматеріалі зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі у медичному закладі, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а також усі процесуальні дії, які повинен був вчинити поліцейський при направленні водія на освідування. Тому, вищевказані доводи апелянта, апеляційним судом визнаються такими, що не знайшли свого підтвердження.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які можуть свідчити про те, що на відеозаписі зображений не ОСОБА_1 , а інша особа, на вказане апелянт не посилається і в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, яка чітко регламентує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Апеляційний суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам вищевказаної статті.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших процесуальних документах - відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що дії працівників поліції були неправомірними, апеляційний суд не вважає слушними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги не встановлено жодних даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час спілкування поліцейських із ОСОБА_1 . Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до незгоди апелянта з висновками і постановою суду першої інстанції, та розцінюються апеляційним судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 35, 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 та його захисником, адвокатом Кустрьо М.М., апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кустрьо М.М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили ОСОБА_1 можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кустрьо М.М., залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН