ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/125/24

Провадження № 33/4820/358/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Жураківського В.А.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Сидорука Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 06.01.2024 року, о 22 год. 40 хв. в м. Красилів водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Михайлівській в напрямку вул. Грушевського, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості, безпечного правого бокового інтервалу, та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв праворуч, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 06.01.2024 року о 22 год. 40 хв. в м. Красилів, по вул. Михайлівській, керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 26.06.2023 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/15536/23, був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП 02.02.2023 року постановою Серії ЕАР № 6492368 та 22.04.2023 року постановою БАД № 110359, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , діючи повторно протягом року, 06.01.2024 року о 22 год. 40 хв. в м.Красилів, по вул. Михайлівській, керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгеру на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.04.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу зазначених адміністративних правопорушень.

На обґрунтування апеляційний вимог зазначає, що постанова суду є незаконною, висновок суду щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та спричинення ДТП не відповідає дійсності та спростовується наступним.

Звертає увагу, що даним автомобілем у зазначені час та місці керувала його донька ОСОБА_2 , яка не дотрималась правого бокового інтервалу та допустила зіткнення із припаркованим автомобілем «Mazda СХ-5» д.н.з. НОМЕР_2 . Відразу після ДТП ОСОБА_2 вийшла із автомобіля та покинула місце події. У зв`язку із тим, що внаслідок зіткнення передньою правою частиною автомобіля Volkswagen Golf», д. н. з НОМЕР_1 його передня права дверка виявилась заблокована, для того щоб вийти із зазначеного автомобіля ОСОБА_1 змушений був пересісти з переднього правого пасажирського сидіння на сидіння водія, щоб вийти із нього через водійську дверку.

Наведені обставини були підтвердженні в судовому засіданні послідовними свідченнями ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 не стверджувала, а припустила, що внаслідок зіткнення автомобілів ОСОБА_1 вдарився головою у передню праву стійку автомобіля, так як моменту такого удару вона не бачила та не могла бачити.

Таким чином, така незначна розбіжність у свідченнях щодо того в яку частину автомобіля вдарився ОСОБА_1 , головою не може ставити під сумнів її свідчення. Суд першої інстанції мав би це врахувати, а не безпідставно критично оцінювати свідчення ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_3 та будь-хто інший не бачили ОСОБА_1 за кермом даного автомобіля до та в момент ДТП, такі свідки не були встановлені та допитані, чим спростовуються свідченням працівників поліції про наявність очевидців, які повідомили їм про керуванням автомобілем саме ОСОБА_1 .

За таких обставин, свідчення ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_2 щодо водія вищезазначеного автомобіля, який спричинив ДТП, належними та допустимими доказами не спростовані, а висновки суду з цього приводу ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, як слідує із відеозапису із нагрудних відеокамер працівників поліції та камер зовнішнього відеоспостереження, патрульний автомобіль поліції під`їхав відразу після ДТП і працівники поліції здійснювали безперервну відеозйомку усіх подій, тому факт визнання вини ОСОБА_1 у керуванні автомобілем та спричиненні ДТП мав би бути відзнятий на відеокамери поліцейських. Однак, як слідує із відеозапису ОСОБА_1 нікому не повідомляв, що саме він був за кермом автомобіля та винний у ДТП, а навпаки у відповідь на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння пояснив, що не керував автомобілем.

Зафіксовані на відеозаписі слова «Я винуватий» не стосуються керування автомобілем та спричинення ДТП, так як сказавши такі слова ОСОБА_1 мав на увазі, що винуватий у тому, що у нічний час попросив доньку ОСОБА_2 сісти за кермо незнайомого їй автомобіля, що призвело до спричинення нею ДТП.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що не говорив потерпілому ОСОБА_4 та свідку ОСОБА_3 про те, що він керував транспортним засобом та спричинив ДТП, а заперечував факт керування автомобілем. Слова до потерпілого про відшкодування шкоди не пов`язані із фактом керування автомобілем, а стосуються відшкодування шкоди яка була спричинена останньому його донькою ОСОБА_2 .

Крім того, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 , на які послався суд першої інстанції, є неналежними та недопустимими доказами, так як свідчення свідка та/або потерпілого можуть бути доказами лише у разі надання таких свідчень безпосередньо суду в судовому засіданні під присягою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.

Зауважує, що працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зробили висновок про керування автомобілем та спричинення ДТП саме ОСОБА_1 на підставі свідчень очевидців зазначеної ДТП. Однак, працівники поліції складаючи три протоколи про адміністративні правопорушення та інші матеріали, не зазначили у них очевидців ДТП, які бачили за кермом саме ОСОБА_1 та розповіли про це працівникам поліції, а також не відібрали у них відповідних свідчень щодо цього. За таких обставин свідчення працівників поліції про перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля та спричинення ДТП є припущеннями.

Окремо зазначає, що свідок ОСОБА_3 шантажувала ОСОБА_1 , а саме вимагала 5000 доларів США, в рахунок відшкодування спричиненої шкоди потерпілому в обмін на надання свідчень по даній справі на користь ОСОБА_1 , що підтверджується наданим до матеріалів справи аудіозаписом телефонної розмови.

За таких обставин, визнавши ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом, суд першої інстанції безпідставно притягнув останнього до відповідальності за ст.124, ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП, так як у такому разі у його діях відсутній склад зазначених правопорушень.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сидорук Д.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її у повному обсязі, адміністративні провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 наполягав, що за кермом транспортного засобу 06.01.2024 не перебував. Того дня він дійсно був на місці ДТП, за кермом автомобіля була його донька ОСОБА_2 , яка має стаж водіння тільки один рік, злякавшись наслідків ДТП вийшла з машини та втекла. Він був на пасажирському сидінні, після ДТП пасажирські двері заклинило і він не міг вийти з автомобіля, тому був змушений вийти через водійські двері. Під час ДТП спрацювала подушка безпеки з пасажирського боку, з боку водія не спрацювала. У нього була розбита голова посередині або справа. У доньки не було тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, поважних причин неявки не повідомив, що не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП. Заперечень на подану апеляційну скаргу на адресу суду від нього також не надходило.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржує факт керування ним транспортним засобом 06 січня 2024 року. Зазначає, що наявний у справі відеозапис не підтверджує факту його керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції встановив, що 06.01.2024 року, о 22 год. 40 хв. в м. Красилів водій ОСОБА_1 повторно протягом року, керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Михайлівській в напрямку вул. Грушевського, будучи позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, при цьому не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості, безпечного правого бокового інтервалу, та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв праворуч, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Окрім того, ОСОБА_1 06.01.2024 року о 22 год. 40 хв. в м.Красилів, по вул. Михайлівській, діючи повторно протягом року керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгеру на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду обґрунтовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 254149 від 06.01.2024 року; схемою місця ДТП; фототаблицями до протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 06.01.2024 року, ОСОБА_3 від 08.01.2024 року; протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 254150 від 18.01. 2024 року; копією постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/15536/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, копіями постанов Серія ЕАР № 6492368 та 02.02.2023 року та Серія БАД № 110359 від 22.04.2023 року, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.1. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, збереженим на DVD-R диску; протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 405820 від 06.01.2024 року, оглянутими файлами відеозаписів адміністративного правопорушення, з яких встановлено, що водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди в процесі спілкування із поліцейськими, на пропозиції поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, та такий огляд не пройшов; показами свідків.

Вважаю, що надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.

Щодо твердження в апеляційній скарзі про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та, як наслідок відсутність об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, вважаю ці доводи неспроможними та спростованими у ході судового розгляду.

Так, з показів потерпілого ОСОБА_4 , наданих в судовому засідання в суді першої інстанції вбачається, що 06.01.2024 року близько 22.40 год. поряд з магазином «Конвалія» в м. Красилів в його припаркований автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_2 в`їхав автомобіль «Фольксваген», ДТП вчинив ОСОБА_1 , який був в нетверезому стані. Він перебував в приміщенні магазину «Конвалія», коли в магазин зайшли люди та повідомили, що біля магазину трапилась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 ходив за ним та просився, щоб полюбовно вирішити питання, казав, що винен, все компенсує. Від зіткнення у ОСОБА_1 була розбита голова. Дочки ОСОБА_1 з ним в автомобілі не було, вона з`явилась через 15-20 хв., нікуди не тікала, вона просто з`явилась пізніше.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання в суді першої інстанції показала, що 06.01.2024 перебуваючи в коридорі магазину почула дивний звук, вибігши на вулицю побачила, що припаркований автомобіль її батька «МАЗДА» зазнав ушкоджень, автомобіль який вчинив ДТП зупинився в декількох метрах. Підійшовши спочатку до автомобіля батька, потім вона направилась до автомобіля, який вчинив ДТП та побачила, як із водійського сидіння вилазить ОСОБА_1 , з розбитою головою. ОСОБА_1 казав, що він не хотів, він все компенсує. Інших осіб в автомобілі, який вчинив ДТП не було.

Суд першої інстанції спростовуючи доводи сторони захисту щодо недопустимості показів вказаного потерпілого та свідка зазначив, що фактично покази потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 , які були надані у судовому засіданні відповідають тим письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи, а тому клопотання сторони захисту щодо визнання їх недопустимими не підлягає задоволенню, оскільки телефонна розмова щодо фінансових питань між сторонами, жодним чином не впливає на визначення кваліфікації вчинених адміністративних правопорушень, тим більше, протоколи було складено відразу, а розмова по телефону відбулася в інший день.

Крім того, поліцейський ОСОБА_5 у судовому засіданні суду першої інстанції повідомив про, що 06.01.24 року вони з напарником патрулювали містом, наближаючись до магазину «Конвалія» побачили ДТП, внаслідок чого зупинилися. На місці ДТП виявили порушника, який спочатку говорив, що винуватий, потім казав, що то не він був за кермом, на питання хто був за кермом, відповідав, що він не знає, водій виліз з машини та втік. Те, що саме ОСОБА_1 був за кермом свого транспортного засобу у них не виникало сумнівів, оскільки були очевидці ДТП, а також всередині автомобіля видно було пошкоджене дзеркало заднього виду, внаслідок чого лобове скло також мало тріщини, голова у ОСОБА_1 була розбита. На пропозицію пройти тест на стан сп`яніння або проїхати до лікарні ОСОБА_1 відмовився.

Поліцейський ОСОБА_6 повідомив про те, що він з напарником, під час вечірнього патрулювання виявили ДТП, встановили, що водієм, який вчинив ДТП був ОСОБА_1 , у якого була розбита голова. З водійської сторони скло було пошкоджене, а з боку пасажира ні. Свідки та потерпілий вказали, що за кермом був ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що покази вказаних свідків та потерпілого узгоджуються між собою, а також з відеозаписами з камер спостереження, з яких вбачається момент зіткнення та перебування поряд з місцем ДТП значної кількості людей, тоді як не вбачається, що після зіткнення хтось виходить з автомобіля «Volkswagen Golf» та втікає, на чому наполягає ОСОБА_1 .

Таким чином, наявними у матеріалах справі письмовими поясненнями, а також наданими під час судового засідання у суді першої інстанції показами потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_3 , працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується факт керування 06.01.2024 о 22.40 год. транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто виконання останнім функцій водія.

Відсутність відеозапису з точним фіксуванням перебування у час ДТП за кермом ОСОБА_1 , наряду з переважаючою сукупністю зібраних доказів, зазначених вище, не спростовує факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом та правильності притягнення його до відповідальності за статтею 124, ч.5 ст.126 та частиною 2 статті 130 КУпАП. Окрім того, на одному із відеозаписів ОСОБА_1 особисто нецензурно зізнається, що вдарив автомобіль та не заперечував спочатку своєї вини, а навпаки домовлявся з потерпілим, свідком та працівниками поліції.

При цьому, вважаю правильним критичну оцінку суду першої інстанції наданих у судовому засіданні показань доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки покази свідка ОСОБА_2 різняться з показами ОСОБА_1 , інших свідків та суперечать зафіксованим на відеозаписах обставинам справи, не підтверджуються іншими доказами. Більш того, оскільки вказаний свідок є донькою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, то вона може бути упередженою та зацікавленою у виправданні свого батька та ухваленні судом рішення на його користь, тому доводи апелянта, що суд першої інстанції безпричинно критично оцінив показання його доньки - ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту щодо неперебування ОСОБА_1 на момент ДТП за кермом автомобіля слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне, оскільки такі твердження є необґрунтованими і такими, що спростовуються сукупністю інших належних і допустимих доказів, зібраних у цій справі.

З урахуванням наведеного, апеляційні доводи, що ОСОБА_1 06.01.2024 не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкцій вказаних статей та, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років, без застосування оплатного вилучення транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя