Номер провадження: 33/813/741/24
Номер справи місцевого суду: 523/8614/23
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., захисника Давиденка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції його апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 26 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнутий судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 07 травня 2023 року о 04 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою захисник Давиденко Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що з відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спілкування з поліцейськими відбувається на вулиці.

Крім того, відсутні докази, що відеозапис зроблений дозволеним технічним приладом.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні захисник Давиденко Є.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника Давиденка Є.С., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5) Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №027336, з фабули якого убачається, що 07 травня 2023 року о 04 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1 в м. Одеса по вул. Ак. Заболотного, 40, керував автомобілем марки «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до ч.3 ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

ОСОБА_1 відмовився від підпису вказаного протоколу, не отримував його копію та не надавав письмові пояснення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення».

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи містяться акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з яких також убачаються, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду (а.с.4, 6).

Крім того, апеляційним судом були досліджені письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що 07 травня 2023 року під час патрулювання у комендантську годину у складі підрозділу сприяння правоохоронним органам, близько 04 години 50 хвилин на перехресті вул. Ак. Заболотного та вул. Семена Палія був зупинений автомобіль марки «Ніва», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм у нього були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Після цього, водій самовільно продовжив рух по вул. Ак. Заболотного. Для примусової зупинки транспортного засобу вони почали переслідувати його на власних автомобілях і зупинили його за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 40. Особу водія встановлено, як ОСОБА_1 . Після чого на місце події було викликано екіпаж патрульної поліції.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом були досліджений відеозаписи поліцейських, які приймали участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 не заперечує той факт, що керував автомобілем, при цьому посвідчення подія при собі він не мав. Потім на відеозаписі з`являється особа, який назвався братом ОСОБА_3 та пояснив поліцейським, що зустрів брата з поїзда та вони трошки вживали алкогольні напої. ОСОБА_3 на пропозицію поліцейських ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому «брат» зазначав, що проходити огляд не в інтересах ОСОБА_1 , оскільки він є військовослужбовцем та може втратити всі надбавки. Після цього ОСОБА_1 змінив свою позицію та наполягав, що він не керував транспортним засобом. Згодом поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши та оцінивши зміст відеозапису апеляційним судом встановлено, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 проти огляд на стан сп`яніння за допомогою «Drager», проте останній усвідомлюючи, що результат такого огляду буде позитивний, ухилявся від проходження огляду, а отже поліцейські мали всі передбачені законом підстави скласти відносно ОСОБА_1 протокол за порушення ним п.2.5) Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом

спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , яким під час патрулювання у комендантську годину у складі підрозділу сприяння правоохоронним органам, і був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та в подальшому були викликані поліцейські.

Крім того, з початку на відеозаписі ОСОБА_4 та його «брат» не заперечували той факт, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 у даній справі не є водієм в розумінні ст.130 КУпАП є неспроможною.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає, що докази які були повторно дослідженні під час апеляційного розгляду, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який керуючи автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Давиденка Є.С. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Давиденка Є.С. залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 26 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко