Номер апеляційного провадження 33/824/386/2024
Суддя у суді першої інстанції Ікорська Є.С.
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

26 січня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Татунець Владиславом Вікторовичем на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКППНОМЕР_1 ,

громадяна України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Судом встановлено, що 05.11.2023 о 00.25 год. за адресою: вул. Кирилівська, 131, м. Київ, водій ОСОБА_1 у темну пору доби керував транспортним засобом Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 , у якого не горіла ліва фара у режимі ближнього світла фар, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 31.4.3в Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 через захисника Татунець В.В., подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову та прийняти нову, якою застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді попередження, що передбачене ст. 26 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд при винесенні постанови не прийняв до уваги твердження апелянта про те, що відповідно до п. 19.1 ПДР України є примітка, в якій зазначено, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути противотуманні фари. З відеозапису вбачається, що ділянка дороги, якою їхав апелянт в темну пору доби була освітлена. Окрім того судом не прийнято до уваги умови недостатньої видимості, а саме: дощ та темну пору доби та ту обставину, що апелянт під час комендантської години о 00 год. 43 хв. не мав можливості вжити заходів для усунення недоліків, а саме замінити лампочку, та рухався якомога коротшим шляхом додому.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення АДД № 528563 складений працівниками патрульної поліції не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом.

Зауважує, що судом проігноровано ч. 4 ст. 32 Міжнародної конвенції про дорожній рух, яка вказує, що противотуманні фари можуть використовуватися замість ближнього світла фар.

Окрім того, апелянт під час складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення пояснював працівникам поліції, що він працює водієм, та якщо його позбавлять права керування транспортним засобом то він залишиться без роботи.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді та за допомогою смс-повідомлення. Причини своєї неявки ОСОБА_1 суду не повідомив.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. у судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити її з викладених підстав.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Татунець В.В., дослідивши зібрані по справі докази, переглянувши справу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАПвизначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно приписів ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядом справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 31.4.3в Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАПє обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 528563, складеним стосовно ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією постанови від 25.09.2023 та диском з відеозаписом.

Так, диспозиція ч.4 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів з якими відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528563 від 05.11.2023 року вбачається, що 05.11.2023 року о 00 год. 25 хв., в м. Київ, по вул. Кирилівська, 131 водій ОСОБА_1 , керуючи т.з CITROEN C5 KA 3769 ІX, рухався у темну пору доби на транспортному засобі у якого не горіла ліва фара у режимі ближнього світла фар, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» ПДР України.

З урахуванням того, що постановою від 25.09.2023 року серії ЕАТ 7806471 на ОСОБА_1 вже було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, за керування автомобілем, що має несправності світлових приладів, то вчинене водієм правопорушення 05.11.2023 було кваліфіковано за ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки протягом року правопорушення вчинено ОСОБА_1 повторно.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень.

У своїх поясненях ОСОБА_1 вказав, що його автомобіль зупинили працівники поліції для перевірки документів та повідомили, що у нього перегоріла передня ліва фара, на що він їм відповів, що вона була замінена, технічно не міг замінити фару, був вже 100 метрів від дому.

Отже суд, дослідивши докази у справі, дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Так відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено суддею суду першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП, в межах санкції ч.4 ст.124 КУпАП.

Та обставина, що після повторно вчиненого протягом року правопорушення, ОСОБА_1 усунув несправності освітлюваного приладу, не спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 121 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами є доведеним, а момент виникнення, зазначених несправностей світлових приладів не має будь - якого правового значення для кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Доказів того, що ОСОБА_1 відремонтував фару після вчинення ним першого правопорушення 25.09.2023 року, ОСОБА_1 суду не надав. Твердження апелянта про те, що він не мав можливості вжити заходів для усунення несправності, а саме замінити лампочку та рухався найкоротшою дорогою додому, є неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 продовжував керувати несправним транспортним засобом безпосередньо до зупинки його працівниками поліції, а саме по собі усунення наслідків несправності автомобіля є першочергово обов`язком водія, а не його правом, як на тому наполягає апелянт, та не є обставиною для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на початок його поїздки автомобіль перебував у справному стані і лампа лівої фари в режимі ближнього світла була справною та світилась, а вийшла із ладу під час руху автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.31.4.3.«в» Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 повинен був вчасно виявити таку несправність, припинити експлуатацію автомобіля до повного усунення вказаної несправності.

Так поліцейськими у відповідності до вимог розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , встановлено, що останній на протязі року повторно вчинив правопорушення, передбачене частинами першою - третьою статті 121 КУпАП, повідомлено про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, надано до суду довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу змісту положень ст. 22 КУпАП вбачається, що можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення є виключно правом, а не обов`язком, органу (посадової особи), уповноваженої законом на вирішення справи.

У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, як про те вказує апелянт та не вбачає підстав для застосування до нього такого виду адміністративного стягнення як попередження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків судді суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Татунця Владислава Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Поливач