Справа №461/709/24
Провадження №3/461/400/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., при секретарі судових засідань Панасюк А.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 23.01.1991, виданий 4628, запис номер 193, РНОКПП НОМЕР_2

за ч.3 ст.471 Митного кодексу України -

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про порушення митних правил №1752/20900/23, 21.12.2023, близько 19 год. 50 хв., ОСОБА_2 повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «OPEL MOVANO», р.н. НОМЕР_3 , через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу митного контролю позначену символами «червоний коридор». ОСОБА_2 заповнив митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність особистих речей та вживаних фар до авто.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 367», під час проведення митного огляду транспортного засобу (звірки достовірності відомостей внесених громадянином в митну декларацію), в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: молоко ТМ «Pilos» 3,2 % у кількості 42 шт., що становить 42 л, термін придатності до 10.05.2024, код УКТЗЕД 0402. Відтак, ОСОБА_2 в процесі декларування та усного опитування про наявність товару не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.471 Митного кодексу України.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 добровільно обрав смугу руху «червоний коридор», заповнив митну декларацію, в якій повідомив про наявність особистих речей, які перевозив, що свідчить про відсутність наміру уникнути декларування. Представник стверджує, що вартість вилученого молока складає 1385 грн., а штраф за ч.3 ст.471 МК України становить 5100 грн., що більш ніж втричі перевищує вартість товару. Окрім того, представник повідомив, що ОСОБА_2 є учасником громадського об`єднання «Піклуюсь» та займається волонтерською діяльність. Просить закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, який притягується до адміністративної відповідальності та представника Львівської митниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Згідно ч. 4 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами. Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, оскільки останній у митній декларації не вказав точних та достовірних відомостей про ввезені тим товари, що підтверджується: протоколом про порушення митних правил №1752/20900/23 від 21.12.2023; копією паспорта ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копією контрольного талону; митною декларацією; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; фотокопіями; описом вилучених товарів; доповідною та службовою записками.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт та порядок перетину митного кордону даною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його перелік, найменування, вартість та кількість.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, доведена повністю.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 є волонтером учасником ГО «Піклуюсь», має подяку від командування десантно-штурмових військ, активно допомагає Збройним Силам України, що підтверджується копією посвідчення та копією подяки.

Окрім того, суд встановлено, що вартість не задекларованого товару, який ввозився ОСОБА_2 , становить 1385 грн., що підтверджується копією квитанції.

Наведені обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що правопорушення дійсно вчинене ОСОБА_2 , однак таке не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам.

Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, аналіз наведених положень та тлумачення визначення адміністративного стягнення вказує на те, що це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так й вплив на саму особу, її психіку та поведінку. Крім того, адміністративне стягнення це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визначених винними у вчиненні адміністративного проступку.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Суд, вирішуючи питання відповідальності ОСОБА_2 враховує, що він є волонтером та учасником громадської організації, активно допомагає українській армії, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Також, суд враховує те, що наведене правопорушення не спричинило значних негативних наслідків.

Враховуючи наведені положення, доводи та мотиви, приймаючи до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність даних про істотну шкоду та тяжкі наслідки від вчиненого, дані, які характеризують особу щодо якої складено протокол, суд дійшов висновку про те, що у даній конкретній справі до особи можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги наведене вище, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, наслідки правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

У зв`язку з цим судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, ст.247, 283-287 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП, та оголосити усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст. 471 МК України - закрити.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1752/20900/23 від 21.12.2023 товар, а саме: молоко ТМ «Pilos» 3,2 % у кількості 42 шт., що становить 42 л, термін придатності до 10.05.2024 повернути ОСОБА_2 .

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Зубачик Н.Б.