Справа № 405/1889/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Драний В.В., розглянувши адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 020923 від 17.03.2024 року ОСОБА_1 17.03.2024 року близько 00:50 год. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме словесно ображав та погрожував, що могло завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 25.03.2024 року. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Потерпіла ОСОБА_2 02.04.2024 року подала до суду заяву, в якій просила виправдати ОСОБА_1 , оскільки він не завдав шкоди її психічному здоров`ю, претензій до нього не має та просить розгляд справи провести без її участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи, які вчинили, зокрема, домашнє насильство, насильство за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Відповідно до положень ст. 3 цього Закону предметом його регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя.

З аналізу вказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи безпосереднє настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, які в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, що відповідно до ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Так, як вбачається із заяви та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 17.03.2024 року її син ОСОБА_1 17.03.2024 близько 00:50 год. вчинив сварку, в ході якої поводився агресивно, виражався в її бік грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, розкидав та бив речі в домі. Вона злякалася, вибігла з двору будинку та викликала поліцію.

Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно постраждалої особи ОСОБА_2 від 17.03.2024 року остання вказала лише те, що ОСОБА_1 мав намір вчинити самогубство та має фінансові проблеми, жодних дій негативного характеру стосовно потерпілої не здійснював, побоювань за свою безпеку вона не має.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої виник побутовий конфлікт.

При цьому, самі по собі письмові пояснення ОСОБА_2 не можуть бути достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вона була учасником даного конфлікту, тобто є зацікавленою особою.

Крім того, у своїй заяві від 02.04.2024 року ОСОБА_2 вказала, що внаслідок даного побутового конфлікту їй не було завдано шкоди психічному здоров`ю, претензій до ОСОБА_1 вона не має.

Так, Європейський суд з прав людини (рішення від 25.04.2013 року у справі «Еркапіч проти Хорватії» (Erkapic v. Croatia), заява № 51198/08) відзначає, що за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції. Відтак, суд вважає, що заява ОСОБА_2 , яку вона подала до суду має більше значення (пріоритет) для встановлення істини у справі та факту винуватості/невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства.

Більш того, у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та у своїх поясненнях потерпіла ОСОБА_2 не вказала, що їй могла бути завдана або була завдана психічному здоров`ю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відтак, суд вважає, що у зібраних та наданих суду матеріалах справи відсутні об`єктивні, беззаперечні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки відсутні докази завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Владислав Вікторович Драний