Справа № 638/2464/24
Провадження № 3/638/1787/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з військової частині НОМЕР_1 надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 № 4 від 05 січня 2024 року, головний сержант ОСОБА_1 04 січня 2024 року перебував на військовій службі з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, сплутана мова. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. В стані алкогольного сп`яніння перебував у АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник - адвокат Невольніченко Олексій Олександрович надав письмові заперечення на протокол. Крім того, захисник долучив відеозапис з поясненнями ОСОБА_1 , який вину у вчиненні правопорушення заперечував. У письмових запереченнях захисник зазначив, що у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Крім того протокол складено ТВО командира підрозділу НОМЕР_1 , але документ про те, що дана особа уповноважена складати протоколи про військове правопорушення в справі відсутній. Захисник зазначив, що його підзахисний має конфлікт з особою, котра склала протокол. В стані сп`яніння він не перебував, мав хворобливий стан, випив таблетку від тиску. Дійсно вимагав освідування в медичному закладі, але по прибуттю в лікарню в Боровій йому та офіцерам, котрі прибули з ним, повідомили, що апаратура не працює і освідування провести неможливо. Після цього про складання протоколу про адміністративне правопорушення взнав лише із судової повістки. Аналогічні відомості повідомив на відеозапису ОСОБА_1 . Також захисник вважає покази свідків щодо відмови ОСОБА_1 сумнівними, оскільки вони є прямими підлеглими особи, котра склала протокол, по друге, не містять жодного слова про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі, що узгоджується із показами самого ОСОБА_1 . За таких обставин, захисник просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Судове засідання просив провести без його участі.

Дослідивши справу про військове адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7, 9 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Системний аналіз зазначених вище норма КУпАП свідчить про те, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є склад адміністративного правопорушення. У разі наявності підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, щодо неї складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначається зокрема суть вчиненого правопорушення. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без долучення до нього доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Частина 1 статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.172-20 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, або вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або вчинення таких дій в умовах особливого періоду.

Таким чином, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає декілька складів адміністративного правопорушення, а саме:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, вчинене в умовах особливого періоду;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військових частин на території військової частини від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, яке саме із зазначених правопорушень вчинив ОСОБА_1 , оскільки в протоколі спочатку зазначено, що останній перебував на військовій службі з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а потім зазначено, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння перебував у АДРЕСА_2 .

За таких обставин, незрозумілим залишається, яке правопорушення ставиться в провину ОСОБА_1 , а саме відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння чи перебування військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «…кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку…». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ або Суд) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Окрім того, суд погоджується з доводами захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, що протокол складено уповноваженою особою. Так, згідно п. 14 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10 - 172-20, крім правопорушень, вчинених поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану).

Зі змісту протоколу вбачається, що його складено ТВО командира підрозділу НОМЕР_1 , але документ про те, що дана особа уповноважена складати протоколи про військове правопорушення в справі відсутній.

При цьому, слід зазначити, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також судом враховано, згідно зі ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак ані в протоколі, ані в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, тобто на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, а також в закладі охорони здоров`я. При цьому, в поясненнях ОСОБА_1 останній зазначає, що був незгоден пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, проте виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вказані обставини, зокрема щодо недотримання процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також суттєві недоліки протоколу про військове адміністративне правопорушення, відсутність доказів повноважень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення на його складання, свідчать відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що у судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 172-20, 247, 251,252, 283-284 КУпАП

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя О.В. Шишкін