Номер провадження: 33/813/553/24
Номер справи місцевого суду: 498/1539/23
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №129154, 16 вересня 2023 року в 11 годин 20 хвилин на трасі Т1615 на в`їзді в с. Великоплоске Роздільнянського району водій ОСОБА_1 керувавши транспортним засобом «Citroen Jumper» державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв ДТП , повідомив органи поліції та з місця події з`їхав до приїзду працівників поліції, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст.122-4 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №124700, 16 вересня 2023 року в 11 годин 20 хвилин на трасі Т1615 на в`їзді в с. Великоплоске Роздільнянського району водій ОСОБА_1 керувавши транспортним засобом «Citroen Jumper» державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався із керуванням транспортним засобом та здійснив з`їзд на узбіччя, при чому автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 13 січня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року, скасувати вказану постанову та провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що він не був обізнаний про існування даної постанови, копію якої рекомендованим листом із повідомленням про вручення направлено йому так і не було.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення норм ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема ОСОБА_2 зазначає, що він не заперечує свою вину за вчинене діяння, проте категорично не погоджується з мірою призначеного покарання за порушення ним п. 2.10 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Зазначає, що він є водієм компанії «Укрпошта» та на момент вчинення адміністративного правопорушення здійснював перевезення грошових коштів у розмірі понад 3 000 000 грн. й цінних посилок. За розпорядженням керівництва компанії «Укрпошта», він зобов`язався доставити вказані кошти до найближчого відділення «Укрпошти» щоб запобігти втраті грошей та цінних посилок, тому був вимушений залишити місце вчинення ДТП, тобто умислу на вчинення діяння, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у нього не було, а тому вважає, що провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події й складу правопорушення у його діях. Також ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про усвідомлення особою, яка притягається до відповідальності причетності до ДТП на момент її вчинення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 05.03.2024 ОСОБА_1 з`явився, щиро розкаявся, наполягав, що позбавлення посвідчення водія позбавляє його права працевлаштування.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності. При цьому, матеріали справи не містять даних про отримання копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у строки передбачені КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п 2.10.а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Судом першої інстанції було досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 129154, серії ААД №124700 від 16.09.2023, письмові поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , довідку, надану лікарем ОСОБА_4 , схему ДТП, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, роздруківку результату тестування на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Alkotest Drager» та враховано, що у поданих до суду заявах ОСОБА_1 визнав свою вину у повному обсязі.

Отже, вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена статтями 122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не заперечує свою вину за вчинене діяння, проте категорично не погоджується з мірою призначеного покарання за порушення ним п. 2.10 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В обґрунтування вказаних доводів зазначає, що він є водієм компанії «Укрпошта» та на момент вчинення адміністративного правопорушення здійснював перевезення грошових коштів у розмірі понад 3 000 000 грн. й цінних посилок. За розпорядженням керівництва компанії «Укрпошта», він зобов`язався доставити вказані кошти до найближчого відділення «Укрпошти» щоб запобігти втраті грошей та цінних посилок, тому був вимушений залишити місце вчинення ДТП, тобто умислу на вчинення діяння, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у нього не було.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.

Оскільки наведений у ст. 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині призначення покарання апеляційний суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення не заперечував свою причетність до ДТП та залишення місця ДТП про що і зазначив в своїх поясненнях, був у них послідовний, визнав свою вину в суді першої інстанції.

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Види адміністративних стягнення закріплені у частині 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення має бути накладене в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, якою передбачені альтернативні види стягнень, а саме:

-накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

-або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років,

-або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Суд першої інстанції, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на два роки послався на характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Разом з тим за наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання йому стягнення суворішого, у виді саме позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, є необґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді водія групи транспорту Одеського регіону АТ «Укрпошта». До адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 раніше не притягувався.

Під час розгляду справи судом першої інстанції дані обставини не враховані та належним чином не перевірені.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 може бути підданий штрафу за санкцією ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження в подальшому вчинення правопорушень.

При цьому, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, те, що дані правопорушення ним вчинено вперше, раніше до адміністративної відповідальності, за такої категорії правопорушення, він не притягувалася, вину визнав. потерпілий ОСОБА_3 претензій до ОСОБА_1 немає, про що зазначив у своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбаченою санкцією ст.122-4 КУпАП і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, в дохід держави.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова