Справа № 643/3073/24
Провадження № 3/643/1607/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Харченко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. заступника начальника ВАП Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого: ХНУМГ ім. О.М. Бекетова, завідувач кафедри, професор, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 606794 від 22.03.2024, ОСОБА_1 22.03.2024 о 10 год. 08 хв., в районі будинку № 75, по пр. Героїв Харкова в м. Харкові, керуючи автомобілем «Nissan Lеaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Sens», державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдана матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, вину не визнав, та пояснив наступне. 22 березня 2024 року, приблизно о десятій годині, він рухався на автомобілі «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , по проспекту Героїв Харкова в м. Харкові повз перехрестя з вул. Примерівською у бік центра міста. Перед ним їхав автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , з позначкою «навчальний». Він рухався від нього на відстані приблизно 40 метрів та після об`їзду блоків КПП увімкнув сигнальний поворот праворуч та зупинився на повороті у напрямок вулиці Примерівська. ОСОБА_1 продовжив рухатися по проспекту Героїв Харкова та проминаючи автомобіль «ЗАЗ» через секунду-дві відчув удар з правого боку. Він вважає винуватим у скоєнні ДТП водія та інструктора автомобіля «ЗАЗ», під керуванням учня ОСОБА_2 та інструктора-водія громадянина ОСОБА_3 , бо своїми діями вони порушили вимоги пунктів ПДД, а саме: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху - водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.24.4 початкове навчання водінню транспортного засобу повинно проводитися на закритих майданчиках, автодромах або у місцях, де відсутні інші учасники дорожнього руху; п.24.9 забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Віленко Ю.М. на розгляд справи з`явився, підтримав пояснення ОСОБА_1 та просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4 на розгляд справи не з`явилися.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_1 адвоката Віленко Ю.М., дослідивши повно та всебічно матеріали справи, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 13.1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Крім пояснень ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_1 адвоката Віленко Ю.М., та даних протоколу про адміністративне правопорушення, судом досліджені наступні докази: схема місця ДТП; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 ; відеозапис моменту оформлення ДТП.

Інших доказів суду не надано.

Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи обставин ДТП, учасниками справи не заявлялось.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Михайлова проти України», а також положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, суд позбавлений можливості у справах даної категорії збирати докази за власною ініціативою.

Обов`язок щодо збирання доказів винуватості ОСОБА_1 покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. 251 КУпАП), а також на потерпілого (засади змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, визначені ст. 129 Конституції України; ст. 269 КУпАП).

Ураховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наданих йому доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується принципом презумпції невинуватості та стандартом доведення «поза розумним сумнівом», згідно з якими факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_1 .

Насамперед суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 , оскільки співробітник поліції, який його склав, не був безпосереднім очевидцем події ДТП. Ураховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення є по суті суб`єктивною оцінкою відповідним працівником поліції тих фактичних даних, які були отримані під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, дані протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо механізму виникнення ДТП, тобто фактично є похідними від пояснень останніх.

Судом з пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримані протилежні версії механізму виникнення ДТП.

Враховуючи наведене, суд на підставі наданих доказів позбавлений можливості спростувати версію ОСОБА_1 щодо механізму виникнення ДТП та, відповідно, вважати доведеним поза розумним сумнівом механізм виникнення ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1. ПДР суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту порушенням ним вказаних вимог ПДР.

Вирішуючи питання щодо можливості встановлення вини ОСОБА_1 у порушенні інших технічних вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникнення події ДТП, суд керується таким.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 мав правомірні очікування розраховувати, що під час розгляду справи судом, останній буде вирішувати питання щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення виключно в межах доказування тих фактичних даних, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин самостійна зміна судом фабули адміністративного правопорушення (опису обставин, установлених під час розгляду справи) могла б призвести до порушення права ОСОБА_1 на захист від пред`явленого обвинувачення (у автономному значенні цього терміну, оскільки ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень).

Враховуючи наведене та розглядаючи справу в межах, визначених протоколом про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для вирішення питання про порушення ОСОБА_1 інших вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

За таких обставин суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду, через місцевий суд.

Суддя Харченко А.М.