Номер провадження: 33/813/156/24
Номер справи місцевого суду: 521/7507/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Холостенко Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 19 жовтня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 75-76).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції адвокат Холостенко Олексій Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було звернено уваги на відсутність у діях апелянта умислу на скоєння адміністративного правопорушення, оскільки за час спілкування з представниками поліції ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, а також перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння поліцейськими не зафіксовано. Разом з тим, було незаконно вилучено посвідчення водія апелянта, оскільки представник поліції примусово вилучив посвідчення водія ОСОБА_1 із внутрішньої кишені його верхнього одягу, не дотримуючись законної процедури проведення особистого огляду, так як вказані дії не є поверхневою перевіркою, тому є порушенням норм чинного законодавства. До того ж протокол про особистий огляд ОСОБА_1 складено не було, відповідний запис відсутній. Окрім того було порушено право на захист останнього, так як внаслідок незаконних дій представників поліції апелянт змушений був зателефонувати знайомим задля поради як діяти в означеній ситуації або отримання рекомендацій щодо захисника. З метою особистої розмови з захисником, апелянт відходив у сторону, однак поліцейськими систематично віддавалися накази слідувати до транспортного засобу. У результаті чого фактично відбулося затримання ОСОБА_1 , адже особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою. Тому з моменту затримання в останнього виникають права на захисника, а також на безоплатну вторинну правову допомогу, однак представниками поліції було проігноровано його право на захист (а.с. 82-95).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 98-99).

В судове засідання представник апелянта адвокат Холостенко Олексій Володимирович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити. ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, пояснив, що він сприймав всі дії поліцейських як упереджені, та до розмови з адвокатом, не знав як себе вести. Після того, як він отримав юридичну консультацію, він, сприймаючи ситуацію як конфліктну, намагався відмовитись від спілкування з працівниками поліції, відповідав на запитання та очікував оформлення матеріалів.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо накладення на ОСОБА_1 відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що в діях останнього вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132734 від 24.02.2023 року; відеозаписом, доданим до протоколу, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132734 вбачається, що 24.02.2023 року ОСОБА_1 близько 23 год. 05 хв. керував транспортним засобом Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова). Від проходження медогляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, є саме встановлення факту відмови особи, яка керувала транспортним засобом від проходження такого огляду та підтвердження даного факту відповідними доказами, які приєднуються до матеріалів адміністративної справи.

Згідно наявних матеріалів справи, протокол відносно ОСОБА_1 було складено за порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та на підтвердження чого було долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який на думку суду першої інстанції, в повній мірі підтверджує зазначений в протоколі факт відмови водія від проходження такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, з доданого до матеріалів відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через те, що він пересувався на диску у зв`язку з пошкодженням колеса. Після перевірки документів, для якої ОСОБА_1 передав тримач для документів разом з правами та посвідченням водія, працівник поліції після перевірки документів у службовому авто повернувся та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Спілкування, яке апеляційний суд, оцінює таке, що чинило тиск на водія, почалось, після того, як ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він нічого не порушував та що він є пенсіонером МВС. При цьому, з відеозапису не вбачається нестійка хода чи незв`язана мова. На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції неодноразово закидають ОСОБА_1 неадекватність поведінки.

Проаналізувавши вказаний відеозапис подій, що відбувалися в день складення протоколу, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_1 в поведінці виявляє ознаки посттравматичного стресового розладу (ПТСР), який має у основі пережитий травмуючий досвід, пов`язаний з отриманим важким вогнепальним пораненням отриманим під час виконання службових обов`язків (вказаний факт має характер загальновідомого, оскільки широко висвітлювався в інтернет виданнях). Зокрема, симптоми ПТСР зазвичай поділяють на чотири типи: нав`язливі спогади, уникнення, негативні зміни в мисленні та настрої, а також зміни у фізичних та емоційних реакціях. Симптоми можуть змінюватися з часом або відрізнятися від людини до людини. Головним для цієї справи, є те, що ці симптоми спричиняють значні проблеми в соціальних, робочих ситуаціях та у стосунках. З відеозапису вбачається, зокрема уникання місць, видів діяльності або людей, які нагадують про травматичну подію, проблеми з концентрацією уваги, надмірне відчуття провини або сорому.

За обставинами дійсно працівниками поліції, у зв`язку із наявністю, на їх думку у ОСОБА_1 певних ознак, які на їх думку підпадають під зазначений в п. 3 р. 1 Інструкції перелік ознак алкогольного сп`яніння, було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. Фіксування безпосередньої відмови останнього від проходження такого огляду даних відеозапис не містить, що в свою чергу свідчить про існування певних суперечностей в складених уповноваженими особами адміністративних матеріалах, враховуючи при цьому той факт, що особою відносно якої складено протокол спростовуються обставини справи саме у частині наявності такої відмови.

У відповідно до п. 15 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

За положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому, згідно ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, будь-яких інших доказів, які б підтверджували зазначені в протоколі відомості, а саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення в свою чергу не містять, в тому числі й відповідного направлення особи для проходження огляду із зазначенням відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно, за наведених встановлених апеляційним судом обставин справи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який в свою чергу, не може бути єдиним доказом доведеності вини особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд всі сумніви використовує на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вважає, що зібрані по справі докази не доводять подію адміністративного правопорушення, при цьому суд позбавлений права збирати докази за своєю ініціативою, а тому оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Одночасно апеляційний суд звертає увагу апелянта та його представника про необхідність звернення до спеціаліста ОСОБА_1 з приводу отримання медичної консультації та можливого отримання допомоги /лікування щодо виявленого в моделі його поведінки ознак ПТСР.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Холостенко Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 19 жовтня 2023 року скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк