Справа № 462/9849/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 06.12.2023 о 10.33 год. за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, керуючи транспортним засобом марки КІА Ceed, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимоги працівника поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_2 , зупинитися та бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а саме ОСОБА_1 покинув місце події, після чого був зупинений іншим екіпажем патрульної поліції, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

У суді ОСОБА_1 свою вину заперечив у повному обсязі, пояснив, що працюючи водієм таксі компанії «BOLT», 06.12.2023 здійснював перевезення пасажирів, а саме пасажира з інвалідністю разом з його дружиною, від військового госпіталю до Головного залізничного вокзалу м. Львова. Під`їхавши до вокзалу, оскільки пасажир був із ампутованою ногою, він намагався припаркуватись максимально близько до вокзалу для висадки пасажирів, однак місця для паркування не було, оскільки на території біля вокзалу, яка передбачена для зупинки транспортних засобів для висадки пасажирів до 5 хв., були припарковані автомобілі із порушенням правил дорожнього руху, він був змушений здійснити висадку пасажирів, перебуваючи у другому ряді біля згаданих припаркованих транспортних засобів. Допомагаючи вийти пасажирам із автомобіля, які поспішали на потяг, помітив, що позаду його автомобіля стояв поліцейський та курив. Після того як допоміг вийти з машини пасажирам та передав їм їхній багаж, він сів в автомобіль, завів двигун і повільно почав рух для того, щоб не затримувати автомобілі, які чекали позаду, а поліцейський, який до цього стояв позаду його автомобіля, використовуючи нецензурну лексику, несподівано почав викрикувати образи з вимогою зупинитись. Так як перебував в колоні автомобілів, які рухались, ніяк не відреагувавши на образи поліцейського, він теж продовжив рух. Приблизно через годину, того ж дня, на вул. Городоцька у м. Львові, під час здійснення чергового замовлення з перевезення пасажирів, був зупинений двома екіпажами патрульної поліції, які протягом 3-х годин оформляли матеріали, незважаючи на його скарги з приводу його поганого самопочуття. Доповнив, що був обурений вимогою поліцейського зупинитись, однак нецензурних слів, жодних образ в його сторону не висловлював, лише зробив зауваження з приводу постійної відсутності місця для здійснення посадки/висадки пасажирів біля вокзалу через неналежне паркування там автомобілів. Заперечив факт непокори вимозі поліцейського з його сторони, оскільки вважає, що така не була правомірно заявлена ним, згідно ПДР поліцейський має право зупинити транспортний засіб із застосуванням проблискових маячків, за допомогою відповідного індикатора (жезла) або жестом руки, однак у даному випадку поліцейським не було застосовано жоден з цих способів, а тому у нього не було обов`язку зупиняти транспортний засіб. Покликається на особисте упередження поліцейського, яким складено протокол про адміністративне правопорушення та просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Стаття 185 КУпАП встановлює відповідальність лише за пасивну поведінку правопорушника та не охоплює активні дії, пов`язані з вчиненням опору представникам влади.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у не виконанні вимоги працівника поліції, винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 220860 від 26.12.2023, рапортом працівника поліції від 06.12.2023 та оглянутим відеозаписом із нагрудних камер поліцейських з місця події.

Так, заперечуючи проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у своїх поясненнях покликається на неправомірний спосіб заявлення поліцейським вимоги про зупинку його транспортного засобу, оскільки такий, перебуваючи протягом певного часу позаду його транспортного засобу, почав вигукувати вимогу зупинитись лише після того, як він здійснив висадку клієнтів та розпочав рух транспортного засобу у напрямку від Головного вокзалу, на вимогу поліцейського не відреагував, оскільки з метою уникнення створення корку, змушений був продовжити рух.

Разом з тим, наведені пояснення ОСОБА_1 спростовуються переглянутим судом відеозаписом з нагрудних камер поліцейського від 06.12.2023, відтак не можуть бути взяті до уваги судом.

Так, згідно clip-0, який міститься на диску № 1, долученого до матеріалів справи, вбачається, що поліцейські, одягнені у форменний одяг, здійснюють перевірку документів водія, в цей же час нагрудною камерою поліцейського зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 по центру проїжджої частини дороги, між рядом припаркованих автомобілів справа та другим смугою руху, у зв`язку із чим транспортні засоби позаду здійснюють об`їзд автомобіля гр. ОСОБА_1 .

Працівник поліції, підійшовши до транспортного засобу, безпосередньо до бокового вікна зі сторони водія, повідомив ОСОБА_1 про необхідність здійснення останнім перепаркування, вказавши де саме слід зупинитись та зазначивши про допущення адміністративного правопорушення і подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення, на що останній звертає увагу поліцейського на паркування транспортних засобів із порушенням правил дорожнього руху. В той же час заявлену вимогу працівника поліцейського представити документи та посвідчення водія, ОСОБА_1 проігноровано, після чого різко покинув місце події (clip-0, час: 10:31:59).

Наведені ж ОСОБА_1 обставини щодо необхідності продовжити рух з метою уникнення блокування дороги та створення корку на односторонній смузі руху не знайшли свого підтвердження в ході перегляду відеозапису, оскільки згідно згаданого відеофайлу в момент від`їзду його автомобіля з місця зупинки позаду відсутні будь-які транспортні засоби та перешкоди для вільного руху.

Законом (п. 1-9 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію») визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, зокрема: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський має право висловити вимогу про пред`явлення водієм: а) посвідчення на право керування транспортним засобом; б) реєстраційного документа на транспортний засіб; в) поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки (пункти. 14.7., 27.2. Наказу 111; підпункт «а» п. 2.4. ПДР).

Таким чином, незважаючи на заперечення особою, яка притягається до адміністратвиної відповідальності своєї вини, враховуючи зібрані у матеріалах справи докази, в діяхОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови у справі № 462/9849/23.

Суддя: Б.М.Гедз