Справа № 127/997/24
Провадження № 33/801/239/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О.; потерпілої ОСОБА_2

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу серії ВАВ № 428722 від 26 грудня 2023 року ОСОБА_1 20 листопада 2023 року близько 07 год. 30 хв. по вул. Пирогова в м. Вінниці на зупинці громадського транспорту "Медичний університет" здійснила конфлікт із ОСОБА_2 та завдала їй легкі тілесні ушкодження, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року визнано винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А. О. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 помилково визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно з пояснень ОСОБА_2 , яка в своїх свідченнях плуталась, доказів лікування не надала, свідків події не повідомила, а у судовому засіданні підтвердила, що має неприязні стосунки з ОСОБА_1 і що саме вона писала на ОСОБА_1 скарги за її місцем роботи.

У судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А. О. апеляційну скаргу підтримав, просить її задовільнити.

Потерпіла ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладаючи на неї відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, і ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428722 від 26 грудня 2023 року, який підписаний ОСОБА_1 , та в якому остання вказала: «пояснення надам у суді» (а. с. 1); постановою про закриття кримінального провадження №0000509 від 15 грудня 2023 року (а. с. 3-4); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 (а. с. 7-8); поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 13); висновком експерта № 962 від 24 листопада 2023 року, згідно якого у ОСОБА_2 виявлені легкі тілесні ушкодження давністю утворення 20 листопада 2023 року (а. с. 10).

З власноруч написаної заяви потерпілої ОСОБА_2 встановлено, що 20 листопада 2023 року вона їхала на роботу. На зупинці зайшла жінка з малою дитиною віком приблизно до 4 років і самокатом вдарила потерпілу по травмованій нозі. При зауваженні, щоб була обережніша, та почала кричати, ображати нецензурними словами при всіх людях у трамваї, і вийшовши на зупинці «Урожай», та почала бити її по спині самокатом, ногами, руками. Нанесла тілесні ушкодження на обличчі і по тілу (а. с. 14).

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за вчинення дрібного хуліганства, а саме за образливе чіпляння до громадян, що порушують їх спокій, оскільки такий висновок є справедливим та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційним судом не приймаються до уваги твердження в апеляційній скарзі про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському транспорті, розпочала конфлікт з ОСОБА_2 , що продовжився на зупинці транспорту, яка є громадським місцем, та супроводжувався криками, нецензурною лексикою та нанесенням тілесних ушкоджень, доводи апеляційної скарги не є спроможними.

Фактично доводи апеляційної скарги полягають у переоцінці на свій розсуд захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О. матеріалів справи, яким суд першої інстанції надав правильну та всебічну оцінку, а тому такі доводи відхиляються.

Аргументи захисника, що між ОСОБА_1 та потерпілою на протязі тривалого часу існують неприязні відносини суд розцінює критично, оскільки даний факт не підтверджений матеріалами справи та не може спростувати наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вчинення нею адміністративного правопорушення під час подій зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що до моменту скоєння правопорушення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не були знайомі і не мали ніяких відносин.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На думку апеляційного суду покарання обране судом в даному випадку є законним, обґрунтованим, справедливим, відповідатиме тяжкості скоєного правопорушення, та застосоване з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська