ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 Справа №607/23715/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи підприємця, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №630749 від 27.11.2023: «15.11.2023 о 16:35 в м. Тернополі на майдані Волі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п.п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України, що призвело до пошкодження автомобіля BMW X3 державний номерний знак НОМЕР_1 та отримав травми ОСОБА_2 , а саме не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком руху, не переконалась що це буде безпечно, в результаті чого допустила наїзд на ОСОБА_2 , який знаходився на проїзній частині дороги. За що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.»

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що 15.11.2023 їхала своїм транспортним засобом «BMW ХЗ» д.н.з. НОМЕР_1 із дому на роботу. Зупинилась на майдані Волі, м. Тернопіль, припаркувавши свій транспортний засіб на паркувальному майданчику та оплатила невідомому чоловіку за послуги паркування у сумі 15 гривень і попрямувала на роботу.

У подальшому близько 16:30 того дня після закінчення роботи пішла до свого автомобіля, припаркованого на паркмайданчику за адресою майдан Волі, м. Тернопіль. Тоді до неї підійшов невідомий чоловік у жилетці, вона дала йому ще 30 гривень, однак він вказав, що цього замало. Вона повідомила, що більше готівки немає. Тоді він вказав, щоб вона оплатила кошти на його особисту банківську картку.

Вона проігнорувала незаконні вимоги цього чоловіка та пробувала виїхати, однак чоловік в жилеті почав перешкоджати руху автомобіля, а саме він став перед автомобілем (на проїжджій частині дороги), почав стукати кулаком по капоту автомобіля, поводився агресивно, висловлювався нецензурними словами, голосно кричав до неї. Тому вона злякалась, та утримуючи педаль гальма, натиснула педаль газу, щоб зробити звук двигуна гучнішим та зімітувати початок руху. У відповідь на це, чоловік відійшов в сторону та почав бігти до опущеного вікна водійський дверей.

Далі чоловік вхопився однією рукою за ручку дверей автомобіля намагаючись відкрити його, а іншою рукою наніс удар кулаком по склу.

Така поведінка чоловіка дуже налякала її, ніколи раніше із нею такого не траплялось, вона злякалась за власне життя та здоров`я, думала, що цей чоловік хоче вдарити її і тому почала рух автомобіля. Тоді чоловік впав на дорогу, вона у дзеркалі заднього виду побачила, що він піднявся та залишила місце події.

Зазначила, що на її думку чоловік впав внаслідок своїх протиправних дій, також через це пошкоджено її майно скло передньої водійських дверей автомобіля «BMW ХЗ» д.н.з. НОМЕР_1 . Жодних порушень правил дорожнього руху вона не вчиняла.

Окрім того, повідомила що повернулась на вказане місце через 15 хвилин, разом із своїм чоловіком. Там побачила працівників поліції та надала пояснення. У подальшому їй стало відомо особу цього чоловіка. Ним є ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що працює паркувальником на майдані Волі у м. Тернополі. Вказав, що на той час стажувався, однак на даний момент він офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_3 . Повідомив, що жінка оплатила за паркування, однак не всю суму. Коли він їй про це сказав, вона відмовилась доплачувати і він хотів її зупинити. Підійшов до машини, щоб вона дала кошти. Однак вона рушила з місця та він впав на землю.

Разом із тим судом було запропоновано надати документи, для підтвердження офіційного працевлаштування. Однак ОСОБА_2 у наступне судове засідання не з`явився не надав суду документів, на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований та не надав документів, що підтверджують легальне ведення господарської діяльності та договорів на організацію вказаного паркувального майданчика.

Окрім того, у судовому засіданні було оглянуто фрагменти відеозапису, збереженого із особистого телефону ОСОБА_1 , на якому відображено подію, яка мала місце 15.11.2023 Із даного відеозапису вбачається, що особа схожа на ОСОБА_2 стоїть перед транспортним засобом, опираючись руками об капот, потім стукає кулаком по ньому, робить декілька кроків у сторону водійських дверей і у подальшому чути тріск скла.

Також у судовому засіданні було оглянуто відеозапис, долучений до матеріалів адміністративної справи, на якому відображено як чоловік у жилеті, стоїть на проїжджій частині дороги, перегородивши рух транспортного засобу BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_1 , стукає кулаком по капоті, кричить, вживає ненормативну лексику, у подальшому робить кроки у сторону водійських дверей та подає на дорогу і через деякий час встає.

Вищевказані відеозаписи вважаю об`єктивними доказами. Ці докази в повній мірі підтверджують пояснення ОСОБА_1 .

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Пунктом 2.3 (б) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Окрім того слід зазначити, що постановою Кабінету міністрів України від 3.12.2009 № 1342, затверджено Правила паркування транспортних засобів. У п.14 яких зазначено, що відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

У п. 29 вказаних правил зазначено, що оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, здійснюється у безготівковій формі за такими способами: придбання паркувального талона з визначеною тривалістю паркування; за допомогою засобів мобільного зв`язку; через паркувальний автомат або платіжний пристрій з введенням реєстраційного номера транспортного засобу; через автоматичний в`їзний та виїзний термінали.

Згідно абз. 8 п.29 сплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування не здійснюється у разі незабезпечення оператором належного функціонування засобів сплати вартості зазначених послуг відповідно до вимог цих Правил щодо обладнання таких майданчиків.

З огляду на зазначене, вважаю, що вимагання готівкових грошей за паркування на паркувальному майданчику будь-якою особою є незаконними.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини; 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.

Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках):

- небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій;

- при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб;

- шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Крайня необхідність через її правомірність та відсутність складу правопорушення виключає адміністративну, та й з урахуванням виконання службових повноважень і цивільно-правову відповідальність особи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінність.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

З огляду на дослідженні у судовому засіданні обставини, вважаю, що з урахуванням незаконних дій ОСОБА_2 у даній ситуації водій ОСОБА_1 діяла в умовах крайньої необхідності, з метою відвернення невідворотної шкоди її життю, здоров`ю і її дії відповідали характеру вчиненого водієм автомобіля діяння, з метою усунення небезпеки, що безпосередньо їй загрожувала, враховуючи, що цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Вважаю, що небезпека для життя та здоров`я ОСОБА_1 , викликана неправомірними діями ОСОБА_2 який стукав по капоту її автомобіля, кричав та сам просунув руку і її транспортний засіб, за таких обставин не могла бути усунена іншим чином, ніж здійснення її автомобілем початку руху. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. А тому вважаю її дії виправданими, такими, що були необхідними в даній ситуації, і були спрямовані за збереження життя та здоров`я.

За таких обставин, приходжу до переконання про необхідність закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 17, 18, 23, 124, 245, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддя В. М. Братасюк