П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , зі слів не працює, -

ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2024 року серії ААД №618787, ОСОБА_1 14.12.2023 о 17-19 год у м.Суми по вул. Покровська,25, керуючи т/з Opel Vectra, д.н.з.- НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу на здійснив наїзд на припаркований т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з.- НОМЕР_2 , в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2024 року серії ААД №618786, ОСОБА_1 14.12.2023 о 17-19 год у м.Суми по вул. Покровська,25, керував т/з Opel Vectra, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2024 року серії ААД №698685, ОСОБА_1 15.12.2023 о 08-54 год у м.Суми по просп. Свободи, поблизу буд. 44-2, керував т/з Opel Vectra, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Враховуючи, що в провадженні Зарічного районного суду знаходиться кілька справ про вчинення адміністративного правопорушення однією особою, а саме: справа №591/11874/23, провадження №3/591/3769/23, справа №591/11974/23, провадження №3/591/3793/23, справа №591/11971/23, провадження №3/591/3790/23, перебувають в провадженні одного судді та стосуються однієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне об`єднати їх в одне провадження під одним номером: справа №591/11874/23, провадження №3/591/3769/23.

Ані потерпілий, ані ОСОБА_1 , ані його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Повідомлені належним чином.

Від них станом на 20.03.2024 не надходило ані до канцелярії суду, ані на електронну адресу суду жодних заяв про відкладення розгляду справи. Статтею ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі у розгляді адміністративного матеріалу особи, стосовно якої складено протокол за ст.130 КУпАП. В той же час, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За таких обставин та враховуючи, що судовий розгляд справи неодноразово відкладався, було прийнято рішення розглянути справу у відсутність осіб, на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи.

Представником через канцелярію суду було надано письмові заперечення, в яких він просив закрити справу про адміністративне правопорушення з підстав, що у них викладені.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, на якому був присутнім, вину не визнав та пояснив, що 14.12.2023 він приїхав з відрядження і т/з він не керував. За кермом авто була його дружина, вона вчинила ДТП. Коли викликали працівників поліції, то дружина поїхала додому, бо злякалась, що у неї заберуть посвідчення, термін якого закінчився 11.12.2023, а він залишився чекати поліцію. Приїхала поліція, він стояв на тротуарі. Йому сказали, що він у стані сп`яніння і що вони будуть складати протокол. Щодо подій, що відбулись 15.12.2023 та іншого протоколу, то пояснив, що поліція дуже довго за ним їхала, потім зупинили та сказали, що він у стані сп`яніння, знову почали складати протокол. Він самостійно поїхав у наркодиспансер, щоб пройти огляд, так як у стані сп`яніння він не перебував, алкоголь не вживав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 , пояснила, що 14.12.2024 прийшла до чоловіка на роботу, забрала його з роботи, вони сіли до авто. Всього їх було четверо: вона, чоловік та 2 дітей. Вона вчинила ДТП, проте злякалась та поїхала з місця ДТП, залишила посвідчення чоловіку та сказала йому, що він дочекався приїзду працівників поліції. Свою провину у вчиненні ДТП визнала. Пояснила, що забрала дітей та поїхала, а чоловік залишився. При цьому, пояснила, що ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні та після ДТП самостійно вийшов з автомобіля , з пасажирських дверей (хоча, як вбачається з відеозапису, він фізично цього зробити не міг, так як автомобілі після ДТП стояли впритул один до одного). На запитання суду, як саме вона діставала дітей з машини після ДТП, то відповіла, що спочатку вона витягла одну дитину зі свого боку, потім іншу дитину з боку водія. Тобто, фактично визнала, що сиділа на пасажирському сидінні, а не на місці водія, як повідомляла на початку допиту. Також на запитання суду відповіла, що доїхала до роботи ОСОБА_1 на маршрутці, хоча спочатку повідомляла, що прийшла пішки. 13.12.2023 та 14.12.2023 її чоловік був на роботі у м.Суми, у відрядження їздив літом, до м.Полтава.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є товаришем ОСОБА_1 14.12.2023 йому зателефонувала дружина ОСОБА_5 та пояснила, що його необхідно забрати та подивитись, що з машиною. Вони разом із ОСОБА_6 приїхали на місце події, забрали ОСОБА_5 та поїхали, за кермом був він. При цьому, ОСОБА_7 був засмучений. З приводу його стану в той день більше нічого повідомити не зміг. Наступного дня ОСОБА_7 знову попрохав під`їхати та забрати його авто. Знімав події на відео, щоб не виникло конфліктних ситуацій.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 14.12.2023 йому зателефонував ОСОБА_4 , якому зателефонувала дружина ОСОБА_1 , та попрохав забрати ОСОБА_5 . Вони поїхали на його машині на місце події, там вже були працівники поліції. ОСОБА_4 сів за кермо т/з ОСОБА_1 , а він поїхав на своїй машині.

Дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях за ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП (за протоколом від 14 грудня 2024 року серії ААД №618787), знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи.

Так, у протоколах від 14.12.2024 серії ААД №618787 та ААД №618786 зафіксовані встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень.

Даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови, хиткої ходи, у якому зазначено те, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2).

Окрім того, відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_8 , він перебував у припаркованому автоMitsubishi Lancer. Відчув поштовх від іншої машини, а саме Opel Vectra, д.н.з.- НОМЕР_1 . В результаті зіткнення, винуватцем було пошкоджене переднє праве крило, вм`ятина, тертя лакофарбових елементів, а також пошкоджено передній лівий диск. Водій автомобіля Opel Vectra, д.н.з.- НОМЕР_1 , був у стані сп`яніння, їхав з нерозчищеним переднім склом.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення ОСОБА_8 на предмет їх достовірності і допустимості, суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді доказами в справі.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення ОСОБА_8 не є єдиними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, зокрема, і відеозаписом, що надійшов разом з протоколами.

Так, з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції приїзжають на виклик з приводу ДТП. Підходять до потерпілого та запитують у нього, хто є водієм, який вчинив ДТП. Потерпілий вказує саме на ОСОБА_1 , як на водія. При цьому, про те, що з ним у машині перебувала дружини та діти, потерпілий не каже. Працівники поліції просять ОСОБА_1 надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія. В цей момент у нього дзвонить телефон і він починає спілкування з жінкою (яка в подальшому виявилась його дружиною). Він називає їй адресу, за якою зараз перебуває, попередньо запитуючи, де саме він зараз знаходиться у поліцейського, який стоїть поруч, та потім віддає телефон для розмови поліцейській. Вона спілкується з жінкою, яка представляється його дружиною, та повідомляє їй про обставини ДТП. Дружина питає, як саме вона може його забрати звідти. При цьому, про ДТП до моменту спілкування з поліцейською їй явно не було нічого відомо. І саме працівниця поліції на її запитання по телефону, відповідає, в яку саме машину той врізався. Після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку він погоджується пройти огляд на місці, проте коли працівники поліції дістають Драгер з автомобіля, то він змінює свою позицію. При чому, відмовляється, пройти огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Слід зазначити, що під час всього спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 жодного разу не говорить, що за кермом була його дружина. Так само ні про яку дружину не говоритись і потерпілий, явно вказуючи на ОСОБА_1 як на водія.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , а також свідка ОСОБА_3 , яка була допитана за його клопотанням в судовому засіданні та пояснювали про те, що саме дружина, а не він, керувала транспортним засобом, вважаючи таку представлену суду версію подій їх вигадкою з метою уникнення відповідальності, адже така версія спростовується наданим суду матеріалами справи, зокрема, відеозаписом, що був досліджений у судовому засіданні.

Так, дослідивши вказане відео, очевидним є те, що версія подій, про яку розповідали в суді свідок та ОСОБА_1 , була вигадана ними вже після складання адміністративних матеріалів та направлення їх до суду, так як, як вже зазначалось вище, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 про дружину не згадує, про обставини ДТП вона дізнається зі слів поліцейської, з якою розмовляє по телефону. Запитує у тієї, де саме вона може забрати чоловіка та у яку машину він врізався. Під час допиту у суді свідок спочатку говорить, що прийшла до нього на роботу пішки, потім на запитання відповідає, що приїхала на маршрутці. На запитання суду відповідає, що одну дитину вона дістала зі свого боку, іншу з боку водія, тобто фактично визнаючи, що не сиділа на водійському місці. Ні про яке його відрядження вона не знала. Також повідомляє, що ОСОБА_1 вийшов після ДТП з автомобіля через передні пасажирські двері, хоча фізично цього він не міг зробити. І ця обставина також вказує на те, що дружина не була на місці ДТП та не володіла до її допиту в суді детальною інформацією про обставини місця події.

Отже, суд вважає встановленим факт того, що саме ОСОБА_1 керував т/з та не може взяти до уваги заперечення захисника з підстав, що викладені вище.

Так, згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію на місці зупинки транспортного засобу відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Окрім того, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є також склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України водій при виборі в встановлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожні обставини, особливостей вантажу який перевозиться та стану транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати їм.

Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В даному випадку зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді та про які зазначено вище, підтверджується провина ОСОБА_1 .

Вказані докази зібрані з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку та не викликають жодних сумнівів у їх достовірності, належності та допустимості.

В той же час, згідно ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому числі, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

В даному випадку, оскільки правопорушення за ст. 124 КУпАП, вчинення якого інкримінують ОСОБА_1 відбулось 14 грудня 2023 року, не відноситься до триваючих, то на момент розгялду справи закінчились строки визначені ст. 38 КУпАП.

Вказане згідно п. 7 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення та тягне за собою необхідність закриття провадження у цій частині у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, за ч.1 ст. 130 КУпАП (за протоколом від 15 грудня 2024 року серії ААД №698685) також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2024 року серії ААД №698685, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- відеозаписом, що надійшов разом з протоколом, з якого вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникає підозра, що останній керує т/з у стан алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовляється від проходження як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Щодо того, що ОСОБА_1 надав суду копію висновку від 19.12.2023 КНП СОР «ОКМЦ СНЗ», відповідно до якого він 15.12.2023 о 14-20 (точний час огляду) не перебував у стані сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП- огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічна вимога щодо процедури огляду визначена і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виялення стану алкогольного, накротичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (яка затверджена Постановою КМУ№1103 від 17.12.2008), п.7 якої встановлює, що паоліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом 2 годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Отже, працівники поліції, проводячи процедуру огляду на стан сп`яніння, обмежені 2 годинами з моменту виявлення особи.

Як вбачається з усіх наданих суду документів та не заперечувалось самим ОСОБА_1 у судовому засіданні, працівники поліції зупинили його транспортний засіб 15.12.2023 о 08:54год. В той же час, у висновку, який ним надано, зазначено, що точний час проведення огляду 15.12.2023 о 14-20 год, тобто через 6 годин після зупинки, що явно виходить поза межі 2 годин, протягом яких має бути проведний огляд.

Таким чином, подальше (після складання протоколу про адміністративне правопорушення) самостійне проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння судом не може бути враховане та не спростовує наявності в його діях складу правопорушення, яке він вчинив, відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, захисником зазначалось, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинили безпідставно. У зв`язку із цим відсутні правові підстави для притягнення його до адміністртаивної відповідальності. В той же час, суд не може погодитись з такою позицію, адже з дослідженого у судовому засіданні відеоазпису вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу слугувало те, що у працівників поліції була інформація, що водій вказаного транспортного засобу керує т/з без посвідчення водія та відносно нього вже складався протокол за керування т/з у стані сп`яніння. Щодо ознак сп`яніння, то слід зазначити, що про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що керуванням ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема, наявний запах алкоголю з порожнини рота, а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, керуванням ОСОБА_1 щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

За таких обставин, твердження захисника про безпідставність проведення огляду та складання протоколу відносно керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Інших доказів чи переконливих довідів, які б безумовно спростували досліджені у судовому засіданні докази, суду не надано.

Згідно довідки старшого інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від 15.12.2023 ОСОБА_1 не притягувався протягом року до адміністртаивної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до відомостей інформаційно- комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної пліції», ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування т/з серії НОМЕР_3 від 11.11.2005.

Отже, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 40-1, ст.124, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення №591/11874/23, провадження №3/591/3769/23, справа №591/11971/23, провадження №3/591/3790/23, справа №591/11974/23, провадження №3/591/3793/23, присвоївши справі номер справи №591/11874/23, провадження №3/591/3769/23.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська