ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/765/24 Справа № 174/784/23 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 , 31.07.2023 року о 12.20 год. керував автомобілем ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 в м. Вільногірську по бульвар Миру, 1, Дніпропетровської області, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КНП КМР «МЛ № 1», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, висновок № 410 від 02.08.2023 року, чим порушив вимоги 2.9 а ПДР. Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляції:

- ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення мав бути складений не пізніше 03 серпня 2023 року, однак він був складений 12 серпня 2023 року, що є порушенням ч. 2 ст. 258 КУпАП, що тягне за собою визнанням його недопустимим доказом.

Також вказує, що йому не було повідомлено про результати огляду на стан сп`яніння, що призвело про недійсності результатів такого огляду та неможливості його використання як доказу.

Зазначає, що оскільки висновок № 410/1 від 02 серпня 2023 року не був підтверджений висновком судово-медичної експертизи, то даний висновок має тлумачитися на його користь.

Крім цього ОСОБА_1 посилається на безпідставність зупинення його автомобіля.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ОБ № 020451 від 12 серпня 2023 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора СРПП ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якого було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який перебував з ознаками наркотичного сп`яніння; направленням водія на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 31 липня 2023 року; висновком КНП КМР МЛ № 1 № 410/1, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення був складний через десять днів після фактичного виявлення ознак адміністративного правопорушення, не є слушними, з огляду на те, що що висновок, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, був заповнений 02 серпня 2023 року, тому, з урахуванням часу, необхідного для отримання цього висновку Департаментом патрульної поліції, складання протоколу про адміністративне правопорушення через певний проміжок часу, в даному випадку, є цілком виправданими та відповідає положенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було повідомлено про результати огляду на стан сп`яніння, що призводить про недійсності результатів такого огляду, також не є прийнятними останній, згідно його особистих підписів, був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а отже і був обізнаний про результати висновку, що в даному випадку, з огляду на встановлені обставини, що свідчить про неможливість використання цього висновку як доказу.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки висновок № 410/1 від 02 серпня 2023 року не був підтверджений висновком судово-медичної експертизи, то даний висновок має тлумачитися на його користь, оскільки перебування його в стані наркотичного сп`яніння підтверджено належним та допустимим доказом, а саме висновком 410/1.

При цьому, інших висновків, або даних, які б ставили під сумнів або спростовували результати цього висновку, надано не було. Крім того, законом не передбачено обов`язкової процедури підтвердження лікарського висновку висновком судово-медичної експертизи, а тому ствердження ОСОБА_1 щодо неналежності даного доказу є безпідставними.

Ствердження ОСОБА_1 стосовно того, що його транспортний засіб було зупинено безпідставно та без належних на те підстав, також не є слушними, оскільки спростовуються рапортом інспектора СРПП ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якого, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через технічну несправність, зокрема не працюючий стоп сигнал задньої правої фари.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладені на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і її розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко