ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/444/24 Справа № 209/7169/23 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є.Д. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Чернець Віталія Миколайовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, учасник бойових дій, неодружений, прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 04 листопада 2023 року о 11.10 годині ОСОБА_1 по бул. Будівельників,23 в м. Кам`янське керуючи автомобілем «Мазда» д/н НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Ніссан Лиф д/н НОМЕР_2 , в ході ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження, травмованих немає, після чого поїхав з місця ДТП, чим порушив п.12.3 та п.2.10А ПДР. Також після ДТП вжив алкогольний напій, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду чим порушив п. 2.10Є ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Чернець В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 не відчув контактування автомобілів, про що також зазначили й свідки в судовому засіданні.

Вказує, що матеріали справи не містять факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду; відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння

ОСОБА_1 та його захисник Чернець В.М. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи за ст. 124 КУпАП і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції в цій частині належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції; схемою місця ДТП, фототаблицею, доданою до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, відеозаписом.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП є послідовними та узгоджуються між собою.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, за ст.124 КУпАП не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Так, висновок про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-4 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував матеріалами справи та письмовими поясненнями ОСОБА_1 і потерпілого, наданих під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, однак не надав належної оцінки показам останніх, наданих під час судового розгляду.

Так, відповідно до п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст. 122-4 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що скоїв ДТП оскільки не помітив цього, дізнався про це тільки після того, як до нього до дому прийшли працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 також пояснив, що рухаючись з ОСОБА_1 в одному автомобілі не чув зіткнення з іншим транспортним засобом.

Також, матеріали відеозапису та пояснення потерпілого вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно міг і не почути момент зіткнення транспортний засобів.

Про дані обставини справи, на думку апеляційного суду, вказують й незначні пошкодження транспортного засобу потерпілого.

Таким чином, наявні у справі матеріали докази викликають обґрунтовані сумніви у достовірності щодо зазначених працівниками поліції обставин залишення ОСОБА_1 місця ДТП.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, що в розумінні п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції взагалі не обґрунтував.

Апеляційним переглядом не встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не зафіксована така відмова й на наявному в матеріалах справи відеозаписі.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_1 не знав про вчинення ним ДТП, покази останнього про те, що він випив алкогольний напій вдома апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу та не свідчать про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, в даному випадку є законні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови у зв`язку з недоведеністю складу адміністративних правопорушень за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП і закриття провадження в цій частині згідно п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зі змісту оскарженої постанови слідує, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено з урахуванням положень ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено судом не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 04 листопада 2023 року року і строк накладення стягнення за цією статтею на даний час закінчився, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто за закінченням строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чернець Віталія Миколайовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 - скасувати і прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження відносно нього за цією статтею закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун