Справа № 708/250/24
Номер провадження № 3/708/151/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого охоронником ТОВ "TESLA-GROUP UKRAINE", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , по ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відносно Руд ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494051 про те, що він 29 лютого 2024 року о 18 год. 55 хв. в с. Тіньки Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області по вул. Соборній керував автомобілем ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Руд ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину не визнав, пояснивши, що в нічний час доби він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд в лікарні на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що він не погодився, оскільки наркотичних речовин не вживав, але дуже поспішав на роботу, куди його викликали позачергово. Окрім того, він пояснював працівникам поліції, що хворіє і вживав ліки, однак ці доводи не були взяті до уваги. Також він не згідний і з причинами зупинки, де працівники поліції пояснили підставу зупинки тим, що у нього не був увімкнений показчик повороту. Разом з тим, ОСОБА_1 підтвердив суду, що постанову про накладення на нього стягнення за керування автомобілем з не увімкненим показчиком повороту він не оскаржував і штраф у розмірі 510 грн. сплатив. Від написання пояснення він відмовився, оскільки йому пояснили, що пояснення можна давати особисто в судовому засіданні.

При цьому, свідків даної події під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не залучали.

Тому він не визнає провини в даному правопорушенні, оскільки наркотичні речовини не вживав та прохав долучити до матеріалів справи довідку про те, що він звертався за медичною допомогою та хворів у той період часу, коли його зупинили працівники поліції.

Вислухавши пояснення Руд ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735). А як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494051 від 29.02.2024 року Руд ОСОБА_4 29 лютого 2024 року о 18 год. 55 хв. в с. Тіньки Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області по вул. Соборній керував автомобілем ВАЗ 21063 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився під відеофіксацію.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, доданого до матеріалів справи, встановлено рух транспортного засобу та його зупинку на вимогу працівників поліції.

Також з досліджених відеозаписів встановлено, що показчик повороту автомобіля Руд ОСОБА_2 не працював і при перевірці на місці зупинки, з чим водій неодноразово погоджувався під відеозапис.

Руд ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що вказану постанову про накладення на нього стягнення не окаржував і штраф сплатив.

А тому суд відкидає посилання останнього на безпідставність його зупинки працівниками поліції, оскільки належних доказів на підтвердження цього не надано.

Також суд не бере до уваги закиди Руд ОСОБА_2 на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено свідків, оскільки працівниками поліції здійснювалась відеофіксація події на боді камеру поліцейського, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

З відеозапису 1371170********0002 (фрагмент часу з 01:05 хв. по 01:30 хв.) встановлено, що Руд ОСОБА_4 на запитання працівника поліції чи вживав він якісь препарати, оскільки його зіниці очей не реагують на світло, відповідає, що вживав ліки, зокрема і від зубного болю. Однак на даному відеозаписі обличчя водія під час огляду не видно, тому суд не може достеменно встановити цю обставину і чи була у водія саме така ознака наркотичного чи іншого спяніння. На зауваження працівника поліції, що потрібно з обережністю вживати ліки перед тим як сідати за кермо, ОСОБА_5 відповідає, що не вживає їхфлаконами, а дозовано.

З відеозапису 1371170*******0006 (фрагмент часу з 01:08 хв. по 01:36 хв.) вбачається, що працівник поліції зауважує ОСОБА_1 про те, що потрібно на майбутнє з обережністю вживати ліки або краще не керувати транспортним засобом, оскільки ознаки сп`яніння у водія є.

Також з відеозапису вбачається, що Руд ОСОБА_4 відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі та пояснює причини цього. Водій поводить себе адекватно, його поведінка відповідає встановленим обставинам зупинки.

З наданої ОСОБА_1 довідки , виданої лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Чигирина ОСОБА_6 , встановлено, що останній дійсно звертався до сімейного лікаря 26.02.2024 року з приводу лікування ГРВІ, що узгоджується з його показами про те, що 29.02.2024 року він приймав медичні препарати. Тобто, під час спілкування з водієм працівниками поліції було обєктивно встановлено, що останній вживав саме лікарські препарати, а не наркотичні речовини.

Як передбачено ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зазначене узгоджується з вимогами ч. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395, згідно з якою водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але матеріалами справи не встановлено відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Частина 1 статті 130 КУпАП, порушення якої ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд, повно і всебічно дослідивши в судовому засіданні надані докази, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем міг перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а не наркотичних речовин, а відтак кваліфікуючою ознакою складу правопорушення в даному випадку є відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан перебування саме під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, в даному випадку правове значення має правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 .

В той же час, працівниками поліції при кваліфікації дій правопорушника фактично зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду на визначення такого стану.

Виходячи з цього, особа, яка притягується до відповідальності, усвідомлює саме таке обвинувачення, а відтак і захищатись має саме від нього.

Проте суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейськогосуду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, беручи до уваги, що ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав, про що він зазначив і в графі "пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення" у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження "поза розумним сумнівом" факт перебування особи з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на визначення такого стану, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1, ст.284 ч. 1 п. 3 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 284 КУпАП, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко