Справа № 629/524/24
Номер провадження 3/629/277/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Кімівка, Березанського району, Миколаївської області, начальника бронетанкової служби в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснені права,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-20 ч.3 КУпАП, -

встановив:

13.01.2024 року о 15-30 год. майор ОСОБА_1 був виявлений на м-н 5, м.Лозова, Харківської області, який виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення в яких просив провадження по справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, посилаючись на те, що протокол з матеріалами справи було надано до суду із порушенням строку. Жодних прав і обов`язків йому не було роз`яснено, підписи присутніх понятих відсутні. Протокол складався за відсутності свідків. Він перебував в цивільній формі одягу, не на території тимчасового розташування військової частини чи об`єктах, що підтверджується місцем перебування, зазначеним у протоколі, жодних обов`язків військової служби не виконував. Крім того, матеріали справи не містять підтверджуючої інформації щодо перебування при виконанні службових обов`язків, в матеріалах справи наявний адміністративний протокол, копія посвідчення та довідка медичного огляду, будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони за ст. 172-20 КУпАП є саме виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, виконувала обов`язки військової служби.

Незважаючи на невизнання вини правопорушником ОСОБА_1 , його винність у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 №438 від 13.01.2024 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 13.01.2024, згідно якого результат становить 1,42 проміле, копією посвідчення офіцера НОМЕР_3 від 21.06.2023.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/438 від 13.01.2024 року складено уповноваженою особою, а саме старшим Лейтенантом ОСОБА_2 . Повноваження останнього підтверджуються копією наказу Міноборони України від 24.03.2023 р. №69-Г (а.с.10).

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були роз`яснені права передбачені ст. 268 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються протоколом про військове адміністративне правопорушення ДНХ № 438, в якому зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції та права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, стоїть підпис ОСОБА_1 .

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що особі пропонується надати письмові пояснення по суті вчинення, то суд звертає увагу на те, що в протоколі про військове адміністративне правопорушення ДНХ-1 № 438 в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» - зазначено, що Вживав алкогольні напої. Вину визнаю повністю. Стоїть підпис ОСОБА_1 .

Щодо доводів ОСОБА_1 протокол складався без присутності свідків, то суд зазначає, що згідно п. 7 Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі відмови військовослужбовця від направлення до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис у протоколі та засвідчує факт відмови своїм підписом і підписами двох свідків. Тобто з викладеного вбачається, що свідки залучаються тільки в разі відмови військовослужбовця від направлення до закладу охорони здоров`я. В нашому випадку ОСОБА_1 вину визнав і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 1,42 проміле, стоїть підпис ОСОБА_1 .

Відносно доводів правопорушника про те, що матеріали справи не містять підтверджуючої інформації щодо перебування ОСОБА_1 13.01.2024 о 15год. 30 хв. при виконанні службових обов`язків, то судом встановлено наступне.

У статті 1 Закону України №1932-ХІІ від 06грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України №343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затвердженийЗаконом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України №29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію». Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 1 Закону України №389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка перебуває на військовій службі.

У частині 9статті 1 Закону України № 2232-ХІІвід 25березня 1992року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4статті 24 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу»).

З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в України настав особливий період. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з подальшими змінами, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи у суді не завершився.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Так, в матеріалах справи міститься посвідчення офіцера НОМЕР_3 від 21.06.2023, згідно якого ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Водночас правопорушником не наведено доказів на підтвердження того, що 13.01.2024 р. майор ОСОБА_1 не виконував службових обов`язків, що ставить під сумнів доводи ОСОБА_1 про те, що він не виконував обов`язків військової служби.

Таким чином, версію ОСОБА_1 щодо обставин справи, викладених ним в тому, що 13.01.2024 р. він не виконував обов`язки з військової служби, суд сприймає як вигадану з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26,ЄСПЛ1999-I,«Проніна проти України»(Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року,«Бендерський проти України»(Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України»(Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні доведена повністю.

Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст.172-20 ч.3 КУпАП, тобто виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майнове положення, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід застосувати адміністративне стягнення - штраф на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 12) ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Так, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.24,40-1,172-20 ч.3,284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.172-20 ч.3 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, (реквізити для сплати ГУК Харків обл/МТГ Лозова/21081100, , Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку UA0020573, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ЦЕНДРА