Справа № 545/357/24
Провадження № 3/545/261/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 рокум. Полтава

суддя Полтавського районного суду Полтавської області Харабадзе К.Ш., розглянувши адміністративний матеріал стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в:

У відношенні ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 2 Полтавського РУП в Полтавській області Біленко Є.В. було складено протокол серії ВАД № 314879 від 18.01.2024 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 18.01.2024 о 18 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлювала образи в сторону свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила психологічне насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, у відношенні ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 2 Полтавського РУП в Полтавській області Міщенко І.В. було складено протокол серії ВАД № 022056 від 19.01.2024 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 19.01.2024 близько 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлювала образи в сторону свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з нею, чим спричинила психологічне насильство ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Також, у відношенні ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП № 2 Полтавського РУП в Полтавській області Гузичко В.Г. було складено протокол серії ВАД № 371727 від 20.01.2024 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 20.01.2024 о 18 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлювала погрозив сторону свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , умисно штовхала та спричинила психологічне насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 в протоколі розписалась про те, що її повідомлено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Полтавському районному суді Полтавської області. Дата, час проведення судового засідання була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, незважаючи на належне повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, не з`явилась в судове засідання без поважних причин, будь-яких заяв та клопотань не надавала, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не зверталась.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ,зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин, неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання , про що її було повідомлено про розгляд відносно неї даної справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваного у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази, доходжу до такого.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством /ст. 1 КУпАП/.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічне насильство, умисно висловлювала погрози, образи в його сторону, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ст. 1 вищевказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.01.2024 ОСОБА_2 , 18.01.2024 о 18 год. 20 хв. дружина ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно нього.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.01.2024 ОСОБА_2 , 19.01.2024 його дружина ОСОБА_3 погрожувала йому фізичною розправою, та висловлювалася нецензурною лайкою та вигнала на вулицю.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.01.2024 ОСОБА_2 , 20.01.2024 близько 08 год. 30 хв. його дружина ОСОБА_1 вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме не дає прати речі, покупатися, штовхає, провокує на сварку.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_2 від 18.01.2024 вбачається, що його дружина ОСОБА_1 , яка має розлади шизофренії, постійно чіпляється до нього щоб виник конфлікт, він намагається не спілкуватися з нею, але вона все рівно знаходить привід, щоб з ним посваритися.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.01.2024 вбачається, що 18.01.2024 приблизно о 16 год. 30 хв. її чоловік ОСОБА_2 словесно погрожував їй фізичною розправою, а саме, погрожував застрелити та закопати у підвалі, повідомити всім, що вона поїхала до Польщі. У них виник словесний конфлікт. ОСОБА_2 почав її хватати за плечі та трясти, погрожувати фізичною розправою та демонстративно погрожувати ножем.

Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 18.01.2024 поліцейським уповноваженого підрозділу визначено рішень небезпеки низький.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_2 від 19.01.2024 вбачається, що 19.01.2024 він посварився зі своєю дружиною ОСОБА_1 . Після чого вона не має йому приготувати їжу для себе, та ображає нецензурною лайкою, а також погрожує, що вижене не вулицю.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.01.2024 вбачається, що 19.01.2024 близько 10 год. 20 хв. її чоловік ОСОБА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, хватав за руки та одежу, після чого вона одразу викликала поліцію. 17.01.2024 на ОСОБА_2 було складено терміновий заборонений припис на заборону в будь-який спосіб контактувати з нею, до 20.01.2024, який він ігнорує. Забирав у неї телефон, щоб вона не змогла викликами працівників поліції.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_2 від 20.01.2024 вбачається, що 20.01.2024 близько 08 год. 30 хв. його дружина ОСОБА_1 вчинила стосовно нього психологічне та фізичне насильство, а саме, не давала приготувати їсти , штовхала, постійно доводить до конфліктів, а потім викликає поліцію.

Інших письмових матеріалів до протоколів не надано.

Так, об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Зібрані матеріали у справі про адміністративне правопорушення ґрунтуються лише на заявах чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . При цьому особою, яка склала протокол, не вказано і не виявлено жодного свідку конфлікту, не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що обставини, про які вказано в протоколі, дійсно мали місце, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення, про яке зазначається.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стаття 62 Конституції України вказує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

На підставі задекларованого принципу, що міститься у ст. 7 КУпАП України, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, суддя доходить висновку, що наданими суду доказами не підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 314879 від 18.01.2024, ВАД № 022056 від 19.01.2024, ВАД № 371727 від 20.01.2024, закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана скарга в Полтавський апеляційний суд через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ