Єдиний унікальний номер 205/1138/24
Номер провадження3/205/980/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В., розглянув матеріали, які надійшли з ВП № 3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 30.06.1995 року, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КпАП України.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №379192 від 13.01.2024 року, встановлено, що 27 грудня 2023 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дівчини ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. У зв`язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_2 надала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що 27.12.2023 року о 10-00 год. вона прибула до районного відділу поліції з метою написання заяви відносно свого колишнього хлопця (з яким вона не мешкала однією родиною та спільне сумісне господарство не вела), який 26.12.2023 року погрожував їй та виражався в її бік нецензурною лайкою.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.173-2КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Згідно з пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 не входить до переліку осіб на яких розповсюджується дія ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству»

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 379192 від 13 січня 2024 року, містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він стверджує що свою провину не визнає, оскільки між ним та потерпілою стався лише конфлікт.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 28.12.2023 року та з копії пояснень ОСОБА_2 від 28.12.2023 року вбачається, що вона просить притягнути до адміністративної відповідальності «колишнього хлопця», який висловлювався нецензурною лайкою, та погрожував застосуванням насильства.

Одночасно, в заяві, наданої на адресу суду, ОСОБА_2 зазначає, що з ОСОБА_1 вона не мешкала однією родиною та спільне сумісне господарство не вела.

Будь яких доказів того що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є однією родиною, або спільно проживали, та вели спільне сумісне господарство, суду надано не було, а отже в розумінні ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» останній не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд немає права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи органом обвинувачення не було доведено того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закрити через відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Шиян В.В.