Справа № 134/1248/23
Провадження № 33/801/282/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1727 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника Спірідонова В. В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року залишено без змін.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Крижопільського районного суду Вінницької області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд указаної постанови за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

Не погодившись з указаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі скарг на рішення посадових осіб, у тому числі й судів.

Главою 24 КУпАП закріплено інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Право особи на оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення визначено статтею 294 КУпАП.

При цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП визначено порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка у цій справі дотримана та реалізована захисником Спірідоновим В. В. в інтересах ОСОБА_1 шляхом подання апеляційної скарги на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника Спірідонова В. В. залишено без задоволення.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року залишено без змін.

Отже національними судами України виконано положення статті 13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположник свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається апелянт, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права у цій справі є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року ( № 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Частиною першою статті 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Ураховуючи викладене, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою.

Постанова суду про повернення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справі про адміністративне правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 встановлено, що:

«положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статтею 24-1 цього Кодексу, про закриття справи».

Указаний рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 перелік постанов у справі про адміністративне правопорушення, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, ОСОБА_1 оскаржує постанову суду першої інстанції, якою повернуто її заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року, яка оскарженню не підлягає.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ