ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Верченко Ольги Олександрівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , командира роти, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн на корить держави. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 11.09.2023 року о 17:10 годині на ґрунтовій дорозі між с.Новотроїцьке та с.Чаплинка Павлоградського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9-а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Верченко О.О. порушує питання про скасування постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року та просить закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд у порушення вимог ст. 251 КУпАП вдався до збирання доказів винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції отримавши заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, не повідомивши особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, зробив запит до КНП ПЛІЛ ПМР з метою отримання доказів вини ОСОБА_1 .

Крім того, отримавши 27.12.2023 року відповідь з КНП ПЛІЛ ПМР на запит, не повідомляючи ОСОБА_1 про отриманий доказ його винуватості, маючи в матеріалах справи заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, суд першої інстанції не надав часу ОСОБА_1 для надання будь-яких пояснень з приводу даного доказу, та 28.12.2023 року розглянув справу.

Також адвокат зазначає, що відповідь з КНП ПЛІЛ ПМР від 27.12.2023 року та результат токсикологічного дослідження № 471/472 від 11.09.2023 року є недопустимими доказами у даній справі через порушення встановленого порядку їх отримання.

На час винесення постанови в матеріалах справи відсутній саме Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, а отриманий судом результат токсикологічного дослідження № 471/472 від 11.09.2023 року не є тим доказом, який доводить винуватість особу перебування у стані алкогольного сп`яніння.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Верченко О.О. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 272988 від 16 жовтня 2023 року; копію постанови слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.09.2023 року; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 15.09.2023 року; копію листа КНП «ПЛІЛ» ПМР №1310 від 28.09.2023 року, копію паспорту ОСОБА_1 ; довідку про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 272988 від 16.10.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3) вбачається, що 11.09.2023 року о 17.10 год. на грунтовій дорозі між С. Новотроїцьке та с. Чаплинка Павлоградського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Вектра н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено На момент скоєння ДТП був тверезий. До протоколу додано Постанову про закриття кримінального провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис, а також ним отримано копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.09.2023 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001645 від 12.09.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України (арк.пр.6-7).

Відповідно до копії протоколу допиту свідка від 15.09.2023 року, ОСОБА_1 допитаний в якості свідка пояснив, що 11.09.2023 року він став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце близько 17.10 годин поблизу населеного пункту с. Новотроїцьке Дніпропетровської області, як водій автомобіля марки Опель, модель Вектра 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Рухався по грантовій дорозі, яка має лише одну смугу руху, зі сторони с. Чаплинка в напрямку с. Левенцівка, в автомобілі перебував лише він, пасажирів не було. Рухаючись приблизно зі швидкістю 120 км/год., оскільки вказана ґрунтова дорога була вузька, а ширина транспортного засобу приблизно півтора метри, під час руху виїхав лівим переднім колесом на лівий бік проїздної частини, після чого втратив керування транспортним засобом, де в подальшому в некерованому стані виїхав з вказаної ґрунтової дороги на поле соняху, яке знаходилась праворуч відносно його руху, з подальшим перекиданням транспортного засобу по зазначеному полю. Після чого автомобіль залишився в лежачому положенні на лівому боці, вибивши лобове скло. Вийшовши з транспортного засобу втратив свідомість. Після ДТП його було госпіталізовано каретою швидкої допомоги (де він прийшов до тями) до Павлоградської КНП ПЛІЛ ПМР, де проходив курс лікування. Додав, що напередодні та в день події алкогольних напоїв та/або наркотичних засобів не вживав. ДТП сталась з його власної необережності, втручання з боку інших осіб в керування транспортних засобів не було, від проходження судово-медичної експертизи відмовляється, медичну документацію надавати не буде, звертатись з даного приводу до органів суду чи прокуратури намірів не має, просить кримінальне провадженні за фактом ДТП з його участю закрити та не проводити подальших розбирань (арк.пр.8-9).

Відповідно до копії листа КНП ПЛІЛ ПМР №1310 від 28.09.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «ПЛІЛ» ПМР з 11.09.2023 року по 18.09.2023 року, з діагнозом: політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, перелом 11 ребра справа, 12 ребра зліва, забій передньої черевної стінки, цукровий діабет ІІ типу. Кров на алкоголь 11.09.2023 року 1.29 %, сеча на алкоголь 11.09.2023 року 2.36 %. Експрес тест на наркотичні речовини 11.09.2023 року негативний (арк.пр.10).

Крім того, судом першої інстанції було зроблено запит до КНП ПЛІЛ ПМР, на який медичним закладом було надано результат токсилогічного дослідження №471/472 від 11.09.2023 року, зробленого в медичній лабораторій КНП «ПЛІЛ» ПМР, відповідно до якого у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при дослідженні біоматеріалу виявлений в крові 1.29 г/л (%) етанолу; в сечі 2.36 г/л (%) етанолу. Токсикологічне дослідження сечі на наркотичні, психотропні речовини не виявлено (арк.пр. 34-36).

Довідкою з Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (ар.пр.12).

Апеляційний суд вважає, що в наявні докази у сукупності відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

За нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 28.09.2023 року, 12.09.2023 року слідчими СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР було внесено відомості за №0001645 з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 286 КК України за фактом скоєння ОСОБА_1 11.09.2023 року ДТП, під час якого останні не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини праворуч та здійснив перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП водій автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

28.09.2023 року після отримання довідки з медичного закладу, органом досудового розслідування було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та зазначено, що склад злочину буде перекваліфіковано з ч.1 ст.286 КК України та ч.1 ст. 286-1 КК України.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ/19/113-23/3083 ІТ від 19.09.2023 року, дії водія автомобіля Опель, невідповідні технічним вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, знаходились у причинному зв`язку з ДТП.

Враховуючи, що окрім водія ОСОБА_1 інших потерпілих немає, слідчий прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження №0001645 від 12.09.2023 року у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (арк.пр.5-7).

В подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно до якого 11.09.2023 року о 17.10 год. на грунтовій дорозі між С. Новотроїцьке та с. Чаплинка Павлоградського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Вектра н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (арк.пр.3).

З огляду на те, що водій транспортного засобу внаслідок перекидання останнього отримав тілесні ушкодження, він був направлений до КНП Павлоградська лікарні інтенсивного лікування ПМР, де знаходився на лікування в хірургічному відділенні з 11.09.2023 року по 18.09.2023 року з діагнозом: політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, перелом 11 ребра справа, 12 ребра зліва, забій передньої черевної стінки, цукровий діабет ІІ типу (арк.пр.10, 34).

Також у вказаному медичному закладі 11.09.20203 року було проведено токсикологічні дослідження № 471/472 та № 152, згідно яких Кров на алкоголь 11.09.2023 року 1.29 %, сеча на алкоголь 11.09.2023 року 2.36 %. Експрес тест на наркотичні речовини 11.09.2023 року негативний (ар.пр.35-36).

Отже доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують висновків суду щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння та скоєння ДТП.

Посилання захисника на відсутність у матеріалах провадження саме Висновку медичного огляду особи на стан сп`яніння, складної відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції якщо водій не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Тобто, в таких випадках законодавчо передбачено іншу процедуру дослідження стану водія - замість медичного огляду в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів у визначених законодавцем закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, визначена необхідність відбору біологічних зразків на зміст алкоголю чи інших препаратів, що і мало місце в даному випадку у ОСОБА_1 , якого після дорожньо-транспортної пригоди з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до медичного закладу.

Таким чином, зважаючи на отримані ОСОБА_1 під час ДТП тілесні ушкодження та доставлення його швидкою допомогою до закладу охорони здоров`я, у останнього були взяті відповідні аналізи для з`ясування перебування в стані алкогольного сп`яніння, що в подальшому було відображено в довідці медичного закладу на запит Павлоградського РУП ГУПН в Дніпропетровській області.

Наведені факти було підтверджено медичною установою - КНП Павлоградська лікарні інтенсивного лікування ПМР і на запит суду (арк.пр.30, 32-33).

Суд апеляційної інстанції також вважає неспроможними доводи апелянта та його твердження про те, що суд першої інстанції самостійно, у порушення норм чинного законодавства, перебираючи на себе функцію обвинувачення, збирав докази, а тому відповідь медичного закладу, наданий на запит суду, є недопустимим доказом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Отже, суд першої інстанції не збирав докази винуватості ОСОБА_1 , а по суті перевіряв обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що отримана судом першої інстанції відповідь медичної установи КНП Павлоградська лікарні інтенсивного лікування ПМР лише підтверджує факти, встановлені працівниками поліції при складання адміністративного протоколу.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує й той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність та допустимість доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а судом вимог КУпАП.

Не є слушними й доводи апеляційної скарги та посилання апелянта на допущене судом першої інстанції право ОСОБА_1 на справедливий суд, оскільки маючи відповідь на запит суду і заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, суд провів судовий розгляд, не надавши стороні захисту часу для надання пояснень з цього приводу. Такі твердження сторони захисту суперечать матеріалам справи з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, засідання суду першої інстанції, після отримання матеріалів про адміністративне правопорушення, було призначено на 09.00 годин 16.11.2023 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено СМС-повідомленням (арк.пр.14, 39).

15.11.2023 року захисник Верченко О.О. подала до суду заяву з проханням перенесення слухання справи для ознайомлення її за матеріалами провадження (арк.пр.15-22).

16.11.2023 року ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, призначене на 13.00 годин 11.12.2023 року за допомогою СМС-повідомлення (арк.пр.38).

04.12.2023 року адвокат Верченко О.О. ознайомилася з матеріалами справи та зробила фотокопії (арк.пр.15).

11.12.2023 року захисником Верченко О.О. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за допомогою електронної пошти, було направлено суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (арк.пр.24-31).

13.12.2023 року судом першої інстанції, за допомогою СМС-повідомлення, ОСОБА_1 було направлено повістку про виклик у судове засідання, призначене на 14.00 годин 28.12.2023 року (арк.пр.37).

В цей же день, 28.12.2023 року, судом першої інстанції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (ар.пр.40-41). Будь-яких заяв, клопотань щодо перенесення слухання справи чи надання часу для підготовки пояснень, стороною захисту суду направлено не було. Даний факт не заперечується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, жодного разу до суду не з`явився, через його неявку та з метою забезпечення його прав за клопотанням захисника слухання справи неодноразово відкладались, суд апеляційної інстанції констатує, що сторона захисту не скористалась своїм правом надати суду пояснення щодо обставин адміністративного правопорушення та наявних у справі доказів, а також довести перед судом свою версію подій.

Не скористалася сторона захисту наданими їй процесуальними правами й під час апеляційного розгляду справи, проігнорувавши судовий виклик для участі у судовому засіданні апеляційного суду на 25 січня 2024 року.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.9-а ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу захисником Коваля О.В. в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Верченко О.О. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Верченко Ольги Олександрівни, що діє інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО