ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/932/24
Провадження № 3/210/633/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючоїв КП «Швидкісний трамвай» водієм, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2024 року на адресу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшов Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №623971 від 30.01.2024 року складений інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області сержантом поліції Чирва О.П., з якого вбачається, що 30.01.2024 року о 10 годині 00 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійний район, вулиця Соборності, біля будинку 4А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом швидкісний трамвай державний номер 453, не обрала безпечної швидкості руху щоб постійно та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції при виникненні небезпеки для руху не вжила негайних заходів для зменшення швидкості та зупинки. В результаті чого здійснила наїзд на транспортний засіб HyundaiTucsonдержавний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду. Внаслідок чоготранспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та пояснила що того дня вона працювала на маршруті №5 вагон №453. Проїдаючи по вулиці Соборності в напрямку руху до вулиці Мистецькій навпроти магазину «Алло», вона побачили як раптово в негабарити трамваю зупинився автомобіль HyundaiTucson. Вона одразу застосувала екстрене гальмування та уникнути зіткнення не вдалося,швидкість руху була приблизно 5 км/год.

Присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_3 суду пояснив, що відповідно до вимог п. 11.8 Правил дорожнього руху України, по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію. Потерпіла одразу після дорожньо-транспортної пригоди покинула місце ДТП, від`їхала від трамваю, розмістивши свій транспортний засіб вже не на колії, а праворуч, тобто на основній смузі дороги. Пояснення від свідків відсутні, відеозапис з БК не долучений до матеріалів справи. У зв`язку з чим, посилаючись на принцип презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена поза розумними сумнівами достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що в той день вона рухалась по вулиці Соборності у напрямку вулиця Домнобудівників, зупинилась для того щоб припарку вати транспортний засіб, через декілька секунд вона відчула удар та зрозуміла, що відбулося зіткнення з трамваєм. Після зіткнення вона припаркувала свій транспортний засіб, від`їхавши від місця ДТП та викликала співробітників поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги пунктів п.п. 12.1, 12.3, 13.1ПДР України.

Однак суд вважає, що зазначені відомості не відповідає фактичним обставинам справи та доказам, які містяться в матеріалах справи.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи, що стаття124 КУпАПє бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Відповідно до вимог п. 2.3 б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з пунктом 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.10 а ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що вона мала намір припаркуватиHyundaiTucson державний номерний знак НОМЕР_1 , після зіткнення з трамваєм вона покинула місце ДТП та припаркувала свій автомобіль від`їхавши від місця ДТП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , фото таблиця з місця ДТП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Схему місця ДТП суд вважає недостовірним доказом, оскільки відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_2 , остання в порушення вимог п. 2.10 а ПДР, після ДТП покинула безпосереднє місця пригоди, припаркувавши свій транспортний засіб від`їхавши від місця зіткнення.

Відповідно до п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

У зв`язку з чим, на думку суду водій автомобіля HyundaiTucsonпри здійсненні паркування, порушила вимоги п. 10.1, 10.4, 10.9 Правил дорожнього руху України, оскільки, водій, не звернулась за сторонньою допомогою при здійсненні руху заднім ходом, не надала дорогу трамваю.

Крім того, посилання співробітників патрульної поліції при складенні протоколу на порушення швидкісного режиму ОСОБА_1 , що і стало на їх думку підставою виникнення ДТП, не знайшло свого підтвердження долученими до матеріалів справи доказами.

Окрім того, суд зазначає, що водій автомобіля HyundaiTucsonпокинувши місце ДТП порушила вимоги п. 2.10 а ПДР України, у зв`язку з вказаним порушенням, співробітники поліції які прибули на місце ДТП не мали змоги скласти схему ДТП відповідно до подій які відбувалась.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, щодо порушення вказаних у протоколі пунктів 12.1,12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, а відповідно, відсутні ознаки вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав ї законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі наведені факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabarbo v. Spain» від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб розгляд справи відносно особи не розпочинався з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, а всі сумніви щодо її винуватості тлумачились на користь цієї особи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається довідповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, а усі припущення мають тлумачитись на користь такої особи.

Оцінка дій ОСОБА_1 працівниками поліції, не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні нього спростовується дослідженими у справі доказами, показами самого ОСОБА_1 та показами іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі ст.ст.124, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: Н. Ю. Вікторович