Справа № 740/1153/24
Провадження 3/740/675/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

13.01.2024 близько 14 год 54 хв ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , у якому на той час знаходилась громадянка ОСОБА_2 та її малолітня дочка, зберігав гранату Ф-1 в кількості 1 шт. та гранати РГН в кількості 2 шт.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Стаття 172-19 КУпАП передбачає відповідальність військовослужбовців за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, а за частиною другою - за ті ж дії, що вчинені в умовах особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 у № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Основний безпосередній обєкт правопорушення порядок експлуатації військової техніки (частиною якого є порядок поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Предметом правопорушення є зброя, бойові припаси, вибухові, радіоактивні та інші речовини і предмети, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Згідно з п.13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225 військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключаючи можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Сил України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що під боєприпасами мається на увазі патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що військовослужбовцю, якому видано стрілецьку зброю та боєприпаси для виконання обов`язків військової служби забороняється зберігання поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці) стрілецької зброї, у тому числі й спортивної, та боєприпасів, залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду.

Пунктом 7 розділу ІХ Інструкції визначено, що видача стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат з відділу зберігання здійснюється на підставі нарядів (додаток 45) або накладних (додаток 7), які виписуються в обліково-операційному відділі арсеналу (бази, складу).

Відповідно до п. 2 розділу Х Інструкції Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом №7 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-19 КУпАП від 08.02.2024, згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення; доданою до протоколу про адміністративне правопорушення роздавально-здавальної відомості від 30.12.2023, за старшим сержантом ОСОБА_1 закріплено гранату Ф-1 в кількості 1 шт. та гранати РГН в кількості 2 шт.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.01.2024, згідно яких він зазначив, що він дійсно має при особистому зберіганні три корпуси гранати, які він отримав у військовій частині 30.12.2023 і будучи командиром відділення, вказані корпуси гранат він забув викласти з особистого рюкзака після бойового чергування та поїхав додому; рапортом від 13.01.2024, з якого вбачається, що дружина ОСОБА_1 . ОСОБА_2 викликала наряд поліції за вчинення чоловіком домашнього насильства, разом з тим, повідомила, що у останнього можуть бути гранати.

Статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця, підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , наказом командира військової частини від 24.02.2022, про призначення старшого сержанта ОСОБА_1 на посаду головного сержанта 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, ВОС-100975А, наказом командира військової частини від 22.06.2022, про призначення старшого сержанта ОСОБА_1 на посаду командира зенітного ракетного відділення зенітно ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки та наказом командира військової частини від 22.05.2023, про призначення старшого сержанта ОСОБА_1 на посаду водія відділення снайперів роти вогневої підтримки

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, оскільки таке підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони чітко відображають хронологію подій, узгоджуються між собою в їх логічному та системному взаємозвязку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, який характеризується позитивно (службова характеристика від 20.01.2024), до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, одружений, проходить військову службу, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суддя прийшла до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч.2 ст.172-19 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Натомість, предметом розгляду даної справи є питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, отже вказана справа не є справою, яка повязана з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, ч. 1, 2 ст. 172-19 КпАП України, суддя

ухвалила:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-19 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Ніжин/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0025707, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня прийняття постанови.

Суддя Т.О.Гагаріна