Справа 573/76/24
Номер провадження 3/573/56/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2024 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області СВИРГУНЕНКО Ю.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого у СФГ «ЯРОСЛАВ 2005» с. Волфіно, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

15 січня 2024 року до Білопільського районного суду з відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КК України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №034879 від 10 січня 2024 року, 05 січня 2024 року близько 18 години ОСОБА_2 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, повторно протягом року вчинив сварку зі своєю тещою ОСОБА_3 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та іншими образливими словами, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю останньої.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, та зазначив, що у вказаний у протоколі день та час тещу не бачив.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з положеннями статей 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних порушень.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного в частині другій статті 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини другої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, сама по собі сварка не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли така сварка спрямована на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До того ж, нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №034879 05 січня 2024 року близько 18 години ОСОБА_2 за місцем свого проживання, перебуваючи в стані сп`яніння, повторно протягом року вчинив сварку зі своєю тещою ОСОБА_3 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та іншими образливими словами, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю останньої, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 173-2 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_2 в матеріалах справи містяться лише пояснення його співмешканки ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_3 , яка є потерпілою в даній справі.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 між ним та його співмешканкою ОСОБА_4 трапляються сварки, через те, що вона постійно ходить до своєї матері, яка втручається в їх сім`ю. 05 січня 2024 року він вживав алкогольні напої, а у вечері між ними знову стався конфлікт. Близько 18 години до них прийшла мати останньої ОСОБА_3 , але він до неї на вулицю не виходив, не бачив її та не ображав.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечував вчинення ним будь яких протиправних дій по відношенню до ОСОБА_5 , зокрема домашнього насильства, пояснюючи, що 05 січня 2024 року він її взагалі не бачив.

Потерпіла ОСОБА_3 будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно її доньки ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме ображає, після чого остання приходить до неї разом з дитиною. Також зазначила, що 05 січня близько 18 години їй зателефонувала донька та попросила щоб вона її забрала. Прийшовши до них додому ОСОБА_2 почав виражатися на її адресу нецензурною лайкою та іншими образливими словами, все це відбувалося в присутності її малолітньої онуки.

Письмові пояснення ОСОБА_3 , які були додані до матеріалів справи, повністю збігаються з показами наданими останньою у суді.

Суд критично оцінює пояснення потерпілої ОСОБА_3 , оскільки між сторонами існують тривалі неприязні відносини.

Крім цього, покази ОСОБА_4 , суд також не може прийняти до уваги, оскільки потерпіла є її матір`ю, що може свідчити про упередженість та зацікавленість у тому, щоб ОСОБА_6 притягнули до адміністративної відповідальності. Крім цього, між останнім та свідком 05 січня 2024 року також відбувся конфлікт, що було зафіксовано в іншому протоколі.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_6 складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення не встановлено.

Всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних і проаналізованих у справі доказів не дозволяє ухвалити законне і справедливе рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, так як будь-яких доказів щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , що завдали шкоди психологічному здоров`ю його тещі ОСОБА_3 , під час судового розгляду не встановлено, а сам по собі факт певної конфліктної ситуації ще не свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо її вини.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Відповідно до вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Оскільки під час судового розгляду справи не встановлено доказів неправомірних дій ОСОБА_2 відносно своєї тещі ОСОБА_3 , що завдали шкоди її психологічному здоров`ю, провадження в справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст. ст. 245, 247, 251, 280, 283, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя