Справа № 182/7324/23
Провадження № 3/0182/10/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.03.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Ступак Т.С. за участі секретаря судового засідання Чаплі Ю.С. розглянувши матеріали, які надійшли з Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю: особи, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Онищенко С.В.,

представника потерпілого - Кухарчук А.М.

в с т а н о в и в:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1.12.12.2023 о 13-10 год. за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно сина чоловіка ОСОБА_2 , що виражалось у сварці, нецензурній лайці, образах, погрозах, що викликало побоювання за життя та здоров`я.

2.Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

3.Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину за зазначених у протоколі обставин не визнала, пояснила, що 12.12.2023 вона разом з родиною (донькою від першого шлюбу, чоловіком ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_4 ) повернулась із відпочинку. Про дату та час повернення гр. ОСОБА_5 (мати ОСОБА_4 ) була повідомлена та повинна була його чекати вдома. Приїхавши на таксі за місцем мешкання дитини, там ніхто не відчинив. Дитина почала телефонувати матері, однак остання повідомила, що вона на роботі та сказала щоб син залишився ще у батька. Оскільки у той день планувалось піти ще на роботу, залишити сина не було можливості. Коли мати відмовилась забирати сина, ОСОБА_1 взяла слухавку та почала розмову з ОСОБА_5 під час якої остання кинула слухавку. Після цього вирішили ОСОБА_4 відвезти до матері на роботу. Приїхавши туди ОСОБА_4 став нервувати, сказав, що його мама «приб`є», почав плакати та переживати. Далі коли він зайшов у приміщення на зустріч вийшла ОСОБА_5 почала посміхатись тому виникла словесна сварка із образами. ОСОБА_1 не заперечує, що нецензурно висловилась на ОСОБА_5 , однак дитини не було, він зайшов до кабінету. Також суду повідомила, що вона ніколи б не скривдила дитину чоловіка, зі ОСОБА_4 у неї склались дружні відносини, вона до нього добре ставиться і відноситься як до рідної дитини, її малолітня донька вважає, що син чоловіка це її брат. Зазначила також, що у неї склались неприязні відносини з ОСОБА_5 . Мати ОСОБА_4 ходила неодноразово до неї на роботу, влаштовувала сварки, скандали, ображала її та принижувала. Просила її не притягати до відповідальності, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вона б ніколи не завдала ні фізичного ні морального болю дитині. Крім того, зазначила, що вона на роботу до гр. ОСОБА_5 приходила лише раз, туди більше не поверталась, бачила там свідків по справі, які у грубій формі сказали, щоб вона замовкла, а то викличуть поліцію. Також зазначила, що після того вона спілкувалась з дитиною, хлопчик її не боїться та звертався до неї за допомогою, щоб полагодити телефон, що свідчить про відсутність страху у дитини перед нею.

4.Захисник Онищенко С.В. подав письмові пояснення з обґрунтуванням своєї позиції, з посиланнями на рішення апеляційних судів та практики ЄСПЛ та просив закрити справу за відсутності складу адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом на яку поширюється дія положень щодо запобігання домашнього насильства. Дитина з ними не мешкає, а лише проводить час з батьком, тому вважати, що вони мешкають однією сім`єю не можливо. Щодо показів свідків зазначив, що свідки працюють з ОСОБА_6 у одному приміщенні хоча і є робітниками різних установ, однак підпорядковуються заступнику міського голови ОСОБА_7 та їх кабінеті на одному поверсі і поруч один з одним, вони між собою спілкуються тому могли навмисно оговорити ОСОБА_1 . Усі процесуальні документи що складені та наявні у матеріалах справи, зібрані з порушенням, документи зі Служби у справах дітей складені з порушеннями, заповнені та підписані не очевидцями, особами не уповноваженими на це. Просив ОСОБА_1 не притягати до відповідальності, оскільки наявний конфлікт між двома жінками і він жодним чином не підпадає під домашнє насильство за ст.173-2 КУпАП.

5.Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_6 суду пояснила, що 12.12.2023 до неї на роботу, повернувшись з відпочинку, прийшли її колишній чоловік з теперішньою дружиною ОСОБА_1 та сином. Про дату їх приїзду вона була повідомлена, однак точного часу вона не знала. Зазначила, що чекала сина 11.12.2023, однак його привезли 12.12.2023. Про час приїзду дитини вона не знала, телефонувала сину, однак його телефон був вимкнутий, тому пішла на роботу. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 привезли їй сина у пригніченому стані, дитина була схвильована, знервована, налякана, зі сльозами на очах. Зі слів сина їй стало відомо, що ОСОБА_1 ображала його, виражалась на його адресу нецензурною лайкою, син боявся ОСОБА_8 . Вона була змушена викликати поліцію та звернутись до психолога, оскільки виникла ситуація, яка загрожувала психологічному стану дитини. Конфлікт з ОСОБА_1 у неї дійсно був, однак він вичерпався у 2022 році. На запитання захисника, вона пояснила, що через ситуацію з ОСОБА_1 вона була змушена відвезти сина до приватного психолога. Вона вважає, що її син постраждав психологічно від ситуації, що склалась. Просила суд притягнути до відповідальності ОСОБА_1 . На підтвердження своїх слів, до суду подала письмове клопотання зі своїми поясненнями по суті справи.

Досліджені докази по справі

6.У судовому засіданні були допитані свідки по справі.

7.Свідок ОСОБА_9 суду показав, що є діючим працівником поліції та прийняв виклик. Заявниця ОСОБА_10 повідомила, що її колишній чоловік зі своєю співмешканкою привели їй на роботу дитину у пригніченому стані. Дитину ображали та штовхали. Він разом зі своєю колегою опитували свідків, дитину у присутності матері, хлопець пояснив, що його ображали обидва, але в основному ОСОБА_1 . Опитавши усіх людей, вони поїхали до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 додому, оскільки їх на місці конфлікту не було, вони були опитані за місцем їх мешкання. Було складено форму оцінки ризиків, визначили низький рівень небезпеки, але чому це не зазначено у документі, пояснити не може бо не пам`ятає, можливо забув поставити відмітку. Також зазначив, що відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були виписані тимчасові заборонні приписи.

8.Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є працівником поліції, безпосереднім очевидцем не була. Надійшло повідомлення по виклик, разом з напарником прибула на місце події, були опитані очевидці та свідки, мати ОСОБА_12 написала заяву. Батька та його дружину було опитано за місцем їх мешкання. Через значний проміжок часу усі подробиці вже не пам`ятає, однак зрозуміла, що конфлікт стався між батьками хлопця та новою дружиною батька, остання образила дитину під час сварки, штовхнула його у бік матері. Хлопець був у пригніченому стані, заплаканий, хвилювався, не міг нічого сказати, на контакт не йшов, був у замкнутому стані. Щодо ОСОБА_1 був виписаний терміновий заборонний припис з метою недопущення повторного конфлікту.

9.Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона працює у в.о. начальника Служби у справах дітей. ОСОБА_6 знає, оскільки вона є працівником відділу гуманітарної політики та працюють в одному приміщенні. у той день вона була на робочому місці та почула крик дитини. Побачила як ОСОБА_1 штовхнула хлопця у бік матері ОСОБА_5 із лайливими словами, щоб та його забрала. Після цього жінка вийшла та потім повернулась та продовжила кричати та ображала дитину та ОСОБА_6 , висловлювала слова образ, принижувала, дитина плакала. ОСОБА_6 в цей момент мовчала та не відповідала. У подальшому діяла як працівник Служби у справах дітей, як того вимагає посадова інструкція. Психологічний стан дитини та ситуація яка виникла потребувала втручання. Спілкувалась із дитиною який сказав, що на нього кричала тітка ОСОБА_8 . Був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини який заповнила спеціаліст ССД ОСОБА_14 . Усе описане в акті відповідає дійсності тому був підписаний.

10.Свідок ОСОБА_15 суду показала, що безпосереднім очевидцем вона не була, ОСОБА_6 знає, оскільки та працює у відділі гуманітарної політики та в одному приміщенні з нею. Свідок зазначила, що ознайомившись зі складеними її підлеглою документами щодо ситуації яка відбулась за участі малолітньої дитини та матері ОСОБА_6 з ОСОБА_1 підписала акт визначення оцінки потреб дитини та запропонували матері допомогу (соціальний супровід), оскільки було зроблено висновок, що до дитини було вчинено психологічне насильство (дитина плакала, голова була опущена, у подавленому психологічному стані, губи тремтіли, боявся, був тривожний та збуджений, позитивних емоцій не виражав).

11.Свідок ОСОБА_16 , яка є спеціалістом Служби у справах дітей, суду пояснила, що вона перебувала на своєму робочому місці, почула крик плач дитини. З робочого місця побачила, що чоловік з жінкою привели дитину у відділ гуманітарної політики та почалась сварка. Як пізніше з`ясувалась то була нецензурна лайка по відношенню до ОСОБА_6 та її сина. Дитину називали образливими словами та лаялись. Оскільки на плач вийшла керівник ССД, тому не втручалась. Зазначила, що коли виникає подібна ситуація щодо дітей їх фахівці зобов`язані відреагувати та втрутитись. Жінка яка привела дитину вийшла та майже одразу повернулась і продовжила лаятись, на що свідок зробила зауваження. Після цього була викликана поліція та скликана мобільна група та виділено приміщення для її роботи. Особисто вона спілкувалась з дитиною та матір`ю і склала акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Свідок зазначила, що дитина плакала, була у розпачі, ховалась за матір, ОСОБА_4 зазначив, що раніше такого не було, тітка ОСОБА_8 говорила, що він більше не побачить батька, тому він до неї більше не хоче бо боїться.

12.На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 997062 від 12.12.2023; копія електронного рапортом про отримання та реєстрацію ЄО за № 29170 від 12.12.2023; копія протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 12.12.2023, де заявниця ОСОБА_6 , крім іншого просила прийняти міри до колишнього чоловіка та його співмешканки ОСОБА_1 , котрі вчинили психологічний тиск на її дитину у формі образ, принижень та висловлюванні слів нецензурної лайки; копія письмових пояснень ОСОБА_6 , котра просила притягнути до відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_17 та його співмешканку ОСОБА_18 за те, що вони прийшли до неї на роботу та ОСОБА_19 ображала її та її сина, висловлювала у їх бік слова образ та нецензурну лайку, чинила психологічний тиск; копія письмових пояснень малолітнього ОСОБА_2 , опитаного у присутності матері, згідно з якими дитина повідомила, що разом з татом та тіткою ОСОБА_8 повернулись від бабусі, його привезли до мами на роботу, де ображали його та його матір, агресивно кричали, ображали словесно, він дуже злякався і почав плакати, більше їхати до тата та тітки Ксенії він не хоче, оскільки їх боїться; копія термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_1 ; копія Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.12.2023, складеного спеціалістом ССД, оцінено стан дитини та надано коментар спеціаліста: дитина налякана, перебувала у пригніченому стані, плакала, співмешканка ОСОБА_10 нецензурно лаялась на дитину, тим самим завдаючи психологічного насилля.

13.Стороною захисту до суду на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 надано відповідь з Нікопольського РУП про результати розгляду звернення, що на думку захисту підтверджує наявний конфлікт з ОСОБА_6 , а також надані письмові пояснення з додатками (фотознімки з відпочинку на яких зображені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , діти ОСОБА_4 та ОСОБА_20 ; роздруківку переписки з ОСОБА_6 яка містить образи та нецензурні висловлювання в бік ОСОБА_1 , структуру виконавчих органів Нікопольської міської ради).

Оцінка та мотиви Суду

14.Згідно з ч.2 ст.7, ст.245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. При цьому суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

15.Положеннями ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

16.Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

17.Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

18.Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

19.Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

20.Частина 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя ) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя . Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

21.З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння, зокрема психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

22.Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

23.Дослідивши протокол, додані до нього матеріали, вислухавши учасників справи та свідків суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: домашнє насильство, що виражалось у вчинені дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

24.Позиція захисту з приводу того, що конфлікт відбувся між двома жінками і у жодному випадку не стосується малолітнього потерпілого, не знайшла свого підтвердження, оскільки психологічний тиск на дитину, який є видом домашнього насильства, підтверджується зібраними матеріалами справи та показами свідків.

25.Твердження сторони захисту, що ОСОБА_1 не є суб`єктом на яку поширюється ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» через те, що вони не проживають однією сім`єю з малолітнім ОСОБА_21 не заслуговує на увагу, через те, що будь-яка з форм даного насильства може бути вчинена не лише одним з батьків (батько/мати), а і третіми особами не зважаючи на спільне проживання чи його відсутність (див.п.19-20).

26.Посилання сторони захисту на неправдиві покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 через те, що вони працюють у одному приміщенні з ОСОБА_22 та підпорядковуються заступнику міського голови ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження. Жоден зі свідків не є у прямому підпорядкуванні ОСОБА_5 або навпаки, працюють у різних відділах, які не підпорядковуються один одому, що також підтверджується наданою стороною захисту структурою виконавчих органів Нікопольської міської ради. Також ці особи не є між собою зацікавленими сторонами, оскільки жодних стосунків між собою не підтримують. Крім того, свідки були попередженні про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів та свої свідчення давали під присягою.

27.Суд зазначає, що позиція ОСОБА_1 про не визнання винуватості та заперечення факту вчинення домашнього насильства є способом уникнення відповідальності, оскільки суд прийшов до висновку, що дії та висловлювання ОСОБА_1 сприймались як реальна загроза психологічному здоров`ю малолітнім ОСОБА_2 та представник потерпілого пов`язує їх з настанням реальної шкоди психічному здоров`ю свого сина.

28.Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та не викликають сумніву.

29.Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повністю доведена сукупністю вказаних доказів.

Накладення адміністративного стягнення

30.Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги та правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, відповідно до ст. 23 КУпАП.

31.При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність згідно ч.2 ст. 33 КУпАП.

32.Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП - не встановлено.

33.Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП - не встановлено.

34.Враховуючи вищевикладене та суб`єктивне ставлення особи до скоєного, суд вважає за доцільне застосувати до громадянки ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що є достатнім для виховання правопорушника, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

35.Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

36.Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 173-2, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

1.ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

2.Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

3.Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

4.На підставі ст.308 КУпАП України, у разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Повний текст постанови оголошено 06.03.2024.

Суддя: Т. С. Ступак