П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.03.2024 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2023 року о 23:36 год. в м. Львів, вул. В.Великого, 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ «21063» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що підтверджується висновком лікаря № 002056 від 05.09.2023 року. Чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на судове засідання не з`явився, проте 14.03.2024 року звернувся до суду з заявою. В якій зазначив транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 ві не кермував, а лише знаходився неподалік свого автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. З огляду на зазначене він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння оскільки вважав дії працівників поліції неправомірними. Просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Мазченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 в судових засіданнях зазначила, що складений працівниками поліції протокол про вчинення правопорушення є необґрунтованим, а справа така, що підлягає закриттю, зважаючи на наступне. ОСОБА_1 04.09.2023 року о 23 год. 36 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 51 не керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його не зупиняли працівники поліції, до того його не було за кермом вказаного автомобіля в момент прибуття поліції. Ввечері 04.09.2023 року ОСОБА_1 був у гостях у будинку 51 по вулиці В. Великого. Близько 23 години він із знайомим вийшов у двір будинку і розмовляв неподалік від свого автомобіля, до нього підійшли працівники поліції і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Враховуюче вищенаведені обставини ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі. Працівниками поліції було допущено ряд істотних порушень у справі зокрема, відсутні відеопокази, які підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом та факт його зупинки, відсутні відеопокази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутній факт надання примірника протоколу ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, що є грубим порушенням пункту 8 розділу П Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У висновку лікаря від 05.09.2023 №002056 відсутні відомості про свідків, при цьому поліцейський, який підтверджує відмову ОСОБА_1 , не може бути залучений як свідок, тому що виникає сумнів щодо його неупередженості. Крім того, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять інформації, відеозаписів, документів присутності цього свідка на місці події, а саме в момент керування ОСОБА_1 автомобілем у нетверезому стані, до того пояснення одного із свідків не можуть бути слушним доказом зазначених подій. Отже у матеріалах справи відсутні докази, які спростовують позицію ОСОБА_1 , який заявляє про те, що він не керував 04.09.2023 року о 23 год. 36 хв., транспортним засобом та його не зупиняли працівники поліції. Він перебував поруч з автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 біля будинку 51 на вул. В.Великого у м. Львові З огляду на зазначене просила провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Мазченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 , оцінивши письмові пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Чистиною 2 статті 130 КУпАП передбачене адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251,280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Згідно приписів цієї статті огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Цей порядок відображено і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. В п. 7 розділу І цієї Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь якому, а в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, не вбачається факту керування транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 , відображено лише, що ОСОБА_1 перебуває неподалік вище зазначеного автомобіля. Однак працівники поліції всупереч Інструкції направили ОСОБА_1 в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право на його проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження такого скерування, зокрема відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 567426 від 05.09.2023 року, 04.09.2023 року о 23:36 год. в м. Львів, вул. В.Великого, 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ «21063» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що підтверджується висновком лікаря № 002056 від 05.09.2023 року. Чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено грубе порушення. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Проте із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів відображено, що 04.09.2023 року о 23:36 год. ОСОБА_1 перебував автомобіля ВА 21063 д.н.з. НОМЕР_1 та не здійснював керування таким. Відтак працівником поліції при складанні протоколу було допущено грубе порушення. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, після чого перелічує ознаки сп`яніння та вказує про відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду у встановленому законом порядку. Тобто в даному випадку при висуненні обвинувачення ОСОБА_1 , його було звинувачено як в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, (п. 2.9 а Правил дорожнього руху) так і у відмові від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно із п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто в даному випадку поліцейським одночасно пред`явлено ОСОБА_1 обвинувачення в порушенні як п. 2.9 а, так і п. 2.5 Правил дорожнього руху, що не відповідає матеріалам справи.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог відповідної Інструкції та Порядку, а також з порушенням вимог ст.266 КУпАП, тому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 567426 від 05.09.2023 року слід вважати недійсним.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, в своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

В рішенні у справі "Абрамян проти росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

А саме, згідно ч. 2, 3ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 251, 252, 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів.

Суддя Мартьянова С.М.