ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 542/2106/23

Провадження № 3/542/27/24

04 березня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Головка І.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

23.11.2023 о 13:43 год на ґрунтовій дорозі у межах населеного пункту с. Руденківка Полтавського району Полтавської області, що розташована зі сторони населеного пункту - с. Пологи Низ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210700-20 днз НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест № 1000, результат огляду 0,39 промілле.

ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи вини своєї у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що того дня його дружина ОСОБА_2 попросила навчити її керувати автомобілем, після чого вони поїхали на луки, які знаходяться між с. Руденківка та с. Пологи Низ, де остання навчалася керувати транспортним засобом. Після цього, вони поїхали додому і ОСОБА_2 була за кермом. В цей час їх зупинили працівники поліції. Зазначив, що відразу після зупинки транспортного засобу дружина попросила його помінятися місцями та пересісти за кермо автомобіля, оскільки вона не мала права керування транспортним засобом. Вказав, що на відео автомобіль рухався під керуванням його дружини, вони помінялися місцями після зупинки транспортного засобу. Про настання адміністративної відповідальності за надання особі керування транспортним засобом, яка не має такого права йому відомо. Пояснив також, що він, добровільно погодився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, тому, що був за кермом автомобіля, але водієм себе не вважає. Також повідомив суду про те, що не заперечував проти результату огляду. Вказав, що працівники поліції сприймали саме його як водія транспортного засобу. При цьому, зазначив, що не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом під час проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Вказав, що усвідомлював, що особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, несе відповідальність, передбачену законом.

Свідок ОСОБА_2 суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_1 , і того дня попросила його, щоб він навчив її керувати транспортним засобом, після чого вона сіла за кермо автомобіля і вони поїхали на луки, де вона навчалась. Коли вони поверталися додому, за кермом транспортного засобу перебувала також вона, в цей час їх зупинили працівники поліції. Після цього вона попросила свого чоловіка обмінятися місцями, оскільки їм відомо, що за керування транспортним засобом без права керування передбачений штраф, далі ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він є поліцейським СРПП № З Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. Вказав, що здійснював патрулювання в с. Руденківка Новосанжарської територіальної громади, під час чого на особистий телефон отримав повідомлення про можливе викрадення деревини у с. Руденківка. З метою перевірки цього факту він разом з напарником поїхали на вказане місце, де їм на зустріч рухався автомобіль, який вони зупинили, у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, а саме: водій та пасажири не були пристебнуті пасками безпеки, а діти знаходились не в автомобільних кріслах. Вказав, що водієм автомобіля був ОСОБА_3 , збоку на пасажирському сидінні в автомобілі сиділа жінка, а позаду також сиділи діти. Далі, в ході спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився і працівниками поліції було здійснено огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер. Вказав, що результат тесту був позитивний, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Зазначив, що ні ОСОБА_1 , ні жінка, яка була разом з ним у машині не повідомляли працівникам поліції про те, що автомобілем керувала інша особа. Зазначив, що ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння. Щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, яке вказано у протоколі, свідок зазначив суду про те, що водій ОСОБА_1 був зупинений на ґрунтовій дорозі у межах населеного пункту с. Руденківка. Адреса- вул. Каштанова, 1, поліцейським була вказана на підставі даних, які він отримав на місці зупинки транспортного засобу з допомогою JPS- навігатора.

Узагальнені доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Головка І.І. в судовому засіданні та у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення зводяться до наступного. Так, захисник зазначив, що матеріали справи не містять доказів підтвердження керуванням автомобілем ОСОБА_1 . Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме: у відповідній графі протоколу відсутнє зазначення місця складання протоколу, про що свідчить копія протоколу, надана ОСОБА_1 працівниками поліції після його складання та підпису. Зазначив, що 23.11.2023 близько 13 год 40 хв автомобілем ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_2 , рухаючись на польовій автодорозі між селами Пологи Низ та Руденківка, також в транспортному засобі знаходився ОСОБА_1 , як пасажир. В цей час патрульний автомобіль, який рухався назустріч увімкнув проблискові маячки та сирену. Після чого ОСОБА_2 зупинила транспортний засіб та на її прохання ОСОБА_1 пересів з пасажирського сидіння за кермо автомобіля, оскільки в неї відсутнє посвідчення водія. Вказав, що для зупинки автомобіля у працівників поліції не було підстав, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо причини зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі документи, складені відносно нього, не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зазначив, що працівник поліції не встановив та не переконався, що саме ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем. Так, з дослідженого відеозапису вказаних подій не видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем під час руху, а сам відеозапис не є безперервним та є накладка по часу між відеофайлами, що свідчить про те, що наданий відеозапис змінювався або коригувався особою, яка копіювала відеозапис на диск. У зв`язку з цим існують сумніви у автентичності оригіналу, а відтак - доданий до протоколу відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до абзацу 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом положень п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок) результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Відповідно до статті 251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи оцінку доводам учасників судового провадження та доказам у справі, суд дійшов таких висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 337280 від 23 листопада 2023 року, згідно з яким 23.11.2023 о 13:43 год на ґрунтовій дорозі у межах населеного пункту с. Руденківка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210700-20 днз НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест № 1000, результат огляду 0,39 промілле (а.с. 3);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з підписом ОСОБА_1 про те, що він згоден з результатом огляду (а.с. 6);

- відеозаписом події;

- результатом тесту № 1000 приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER» в 0,39 проміле (а.с. 4);

- показами свідка ОСОБА_4 ;

З дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 працівники поліції вказали на причину зупинки транспортного засобу та повідомили про наявні ознаки алкогольного сп`яніння у нього. В подальшому водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, на що він надав згоду. Після цього працівниками поліції було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER» та зафіксовано результат огляду 0, 39 проміле. Огляд проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП. При цьому, заперечення щодо результатів огляду у водія були відсутні.

Досліджені в ході судового розгляду справи докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тесту № 1000 приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER», покази свідка ОСОБА_4 , відеозапис події узгоджуються між собою, доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому, надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 та доводам захисника, суд дійшов висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи з огляду на те, що вони в повній мірі спростовані наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою і не мають протиріч.

Таку позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, бажання уникнути адміністративної відповідальності і стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Разом з тим, дослідженим відеозаписом, показами свідків та поясненнями ОСОБА_1 підтверджено, що на момент приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 , як особа, яка сиділа за кермом цього автомобіля, а також інша особа, яка сиділа на пасажирському сидінні вказаного автомобіля - свідок ОСОБА_5 не заперечували факт керування вказаним транспортним засобом до його зупинки саме ОСОБА_1 . Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказані особи не повідомили працівникам поліції про те, що функції водія здійснював не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_5 , при цьому усвідомлюючи тяжкість відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він вжив 0,5 л пива, однак розрахував на те, що результат тесту буде негативний.

На підставі досліджених доказів та встановлених обставин суд вважає непереконливою версію сторони захисту щодо керування транспортним засобом іншою особою.

При цьому, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_5 , оскільки такі покази не підтверджені іншими належними та допустимими доказами і водночас вони спростовані дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, показами свідка ОСОБА_4 , даними протоколу про адміністративне правопорушення. На переконання суду, такі покази свідка свідчать про намагання допомогти ОСОБА_1 пом`якшити чи уникнути відповідальності.

Доводи сторони захисту про те, що надані відеоматеріали є неналежними та недопустими доказами суд не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

За змістом положень пунктів 4 та 5 Розділу ІІ та пункту 1 Розділу ІІІ "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису", затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Так, наданий до суду відеозапис не є недопустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Розбіжність у зазначенні часу в наданих відеозаписах становить приблизно 3 хв та пояснюється тим, що вони здійснені на різні відеореєстратори - на бодікамеру, встановлену на форменому одязі на грудях працівника поліції та на відеорестратор, встановлений усередині салону службового транспортного засобу.

Водночас, під час судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник особу саме ОСОБА_1 на вказаних вище відеозаписах не заперечували.

Доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зокрема, у зв`язку із неправильністю зазначення працівниками поліції місця зупинки транспортного засобу, суд вважає неспроможними. Так, в ході судового розгляду на підставі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також з дослідженого відеозапису встановлено, що місцем зупинки транспортного засобу була ґрунтова дорога, яка примикає до вул. Каштанової у с. Руденківка Полтавського району Полтавської області та розташована зі сторони населеного пункту - с. Пологи Низ. Визначення працівником поліції саме вулиці Каштанової було здійснено на підставі даних, отриманих ним на місці зупинки транспортного засобу з допомогою GPS- навігатора.

При цьому суд не бере до уваги доводи сторони захисту, що місцем зупинки транспортного засобу була ділянка дороги поза межами населеного пункту с. Руденківка, оскільки з дослідженого відеозапису видно, що транспортний засіб було зупинено неподалік житлових будинків, що розташовані у межах населеного пунку.

Крім того, такі доводи сторони захисту спростовані не тільки дослідженим відеозаписом, а й показами свідка ОСОБА_4 .

Водночас, суд зауважує, що стверджуючи про неправильне зазначення місця зупинки транспортного засобу, сторона захисту не надала до суду будь-яких відомостей на спростування відповідних даних у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, неможливість зазначення назви ґрунтової дороги як місця вчинення адміністративного правопорушення пояснюється відсутністю такої назви взагалі, а за умови доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі належних та допустимих доказів, не може слугувати підставою для уникнення відповідальності за вчинений проступок.

Разом з тим, суд вважає слушними доводи захисника стосовно відсутності у наданій стороною захисту копії протоколу про адміністративне правопорушення зазначення місця його складення.

Так, відповідно до вимог пункту 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Водночас, суд не вважає можливим застосовувати зазначене положення Інструкції у даній конкретній ситуації, оскільки відомості про місце складення протоколу про адміністративне правопорушення не стосуються безпосередньо фабули вчиненого адміністративного правопорушення, фактичних обставин, зафіксованих у протоколі, наявність чи відсутність яких є підставою для висновку суду про винність особи у вчиненні проступку, чи навпаки.

Крім того, за конкретних обставин справи допущений працівниками поліції недолік не впливає на висновки суду щодо доведеності вини особи на підставі сукупності інших досліджених доказів (акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тесту № 1000 приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER», покази свідка ОСОБА_4 , відеозапис події), а також не впливає на кваліфікацію дій особи судом.

Між тим, встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначення місця його складення є аналогічним зазначенню місця його вчинення.

При цьому, в ході судового розгляду стороною захисту не спростовувалась та не заперечувалась та обставина, що складення протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

На переконання суду, недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, на які у своїх поясненнях посилається сторона захисту, не є суттєвими, не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тим більше не можуть слугувати підставою для закриття провадження.

Надавши оцінку доказам у справі, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 статті 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до довідки відділу поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.10.2013, видане ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 23.11.2023 та знаходиться на тимчасовому зберіганні у відділенні поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, з урахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, необхідним та достатнім є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Водночас, у контексті оцінки доводів учасників справи суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів, суд вважає, що ключові доводи, аргументи та докази у справі отримали достатню оцінку.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 33, 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 276-280, 283, 285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн вісімдесят коп).

Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що на підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст постанови оголошено 05.03.2024 о 16 год 30 хв.