Гайворонський районний суд Кіровоградської області
__________________________________________________________________
Справа №: 385/160/24 3/385/137/24
П О С Т А Н О В А

21.02.2024 рокум. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Панасюк І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

23.01.2024 близько 16 год. 20 хв. на автодорозі сполученням с. Долинівка м. Гайворон, 2 км в межах м. Гайворон, Голованівського району, Кіровоградської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме: повороті праворуч не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на бетонне огородження, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, тілесних ушкоджень ніхто не отримав, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 23.01.2024 близько 16 год. 20 хв. на автодорозі сполученням с. Долинівка м. Гайворон, 2 км в межах м. Гайворон, Голованівського району, Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився приладом Драгер, результат позитивний 2,24 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факти правопорушень визнав частково. Пояснив, що факт скоєння ДТП визнає повністю, та вказав, що вживав алкогольні напої перед початком поїздки, а не після скоєння ДТП. Працівникам поліції повідомив, що вживав алкогольні напої після скоєння ДТП, оскільки йому так порадили сказати знайомі.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

В якості доказів вживання алкоголю ОСОБА_1 до проведення медичного огляду після вчинення ним ДТП поліцейським до матеріалів справи додано відеозаписи з нагрудної камери, на якому містяться пояснення ОСОБА_1 , надані працівникам поліції відповідно до яких він після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вживав алкоголь.

Однак, у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні передбаченому ч.4 ст. 130 КУпАП не визнав та зазначив, що вживав алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля, після вчинення ДТП він алкогольні напої не вживав, а також додав, що повідомив неправдиву інформацію працівникам поліції у зв`язку із бажанням уникнути відповідальність за скоєне.

З огляду на те, що ОСОБА_1 в суді заперечив факт вживання алкоголю після ДТП, а матеріали адміністративної справи не містять інших будь-яких беззаперечних доказів даному факту, крім пояснень ОСОБА_1 , суд вважає, що такі пояснення не є достовірним, достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «OZTURKv.GERMANY» від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання, ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Із матеріалів справи в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративних справ, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту Драгер, який склав 2,24‰, схемою місця ДТП та відеозаписом події.

Досліджені докази повністю узгоджуються між собою, їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, в ході розгляду судом належним чином встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, однак, передбачене ч. 1, а не ч. 4 ст. 130 КУпАП, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи що в провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області одночасно знаходяться 2 адміністративні справи про вчинення однією особою ОСОБА_1 правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення №385/160/23, №385/1854/24 та №385/163/24 відповідно до ст. 36 КУпАП необхідно об`єднати в одне провадження і накласти стягнення за більш серйозне правопорушення.

З врахуванням того, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, суд вважає, що стягнення повинно бути у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними.

Керуючись ст.ст. 276-280, 284, 289, 291, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави штраф у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік .

Стягнути з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави.

Об`єднанні справи рахувати за №385/160/24.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення правопорушнику постанови, а в разі оскарження не пізніше як через 15 днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу 34000 грн. та витрати на облік правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя :Ігор ПАНАСЮК

Дата документа 21.02.2024