Справа № 301/506/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2024 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні 1 дитина-інвалід, громадянина України,

за ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

03 лютого 2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в с. Загаття по вул. Миру, Хустського району, Закарпатської області, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану працівником поліції диском з червоним сигналом-світлоповертачем, чим порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху.

03 лютого 2024 року о 15 годині 05 хвилин в с. Загаття по вул. Колоднянській, Хустського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 засвідчений результатом алкотесту «Drager» №44 від 03.02.2024 року.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні правопорушень визнав та пояснив, що через збіг тяжких сімейних обставин, 03.02.2024 року вжив спиртне, після чого сів за кермо автомашини. Будучи у стані сп`яніння, не одразу побачив вимогу працівника поліції про зупинку, тому проїхав далі. У вчиненому щиро покаявся, обіцяв більше не порушувати закон, просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки має на утриманні малолітню дитину-інваліда, який потребує систематичного проходження лікування та реабілітаційних програм, які проводяться, у тому числі, в обласній дитячій лікарні в м. Мукачево. Крім того, проживає разом з тестем, який має онкологічне захворювання, тому вимушений проходити лікування в обласній лікарні в м. Ужгороді. У разі позбавлення його права керування транспортним засобом, його сім`я буде позбавлена не тільки засобів до існування, а і можливості виїжджати за межі села для лікування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №488550 від 03.02.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (том 1 а.с. 1, 2); протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №488549 від 03.02.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП (том 2 а.с. 1, 2); результат алкотесту «Drager» №44 від 03.02.2024 року, проведеного 03.02.2024 року о 15:18 год., згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що становив 1,68 проміле (том 1 а.с.3, том 2 а.с.5); копію постанови серії ЕНА №1367788 від 03.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (том 1 а.с.4, том 2 а.с.3); витяг з бази ГСЦ МВС щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення водія (том 1 а.с.6, том 2 а.с.7); розписку ОСОБА_1 від 03.02.2024 року (том 1 а.с.7, том 2 а.с.6); витяг з бази АМТ ГСЦ МВС щодо транспортного засобу марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак « НОМЕР_1 » (том 1 а.с.8-9, том 2 а.с.9-10); диск з відеозаписами (том 1 а.с.10, том 2 а.с.8); довідку ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про те, що ОСОБА_1 протягом 2023-2024 років до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП не притягався (том 1 а.с.11), вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена у:

-невиконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу,

-керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,

і його дії за ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано вірно.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, тому адміністративне стягнення слід накласти в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, у тому числі, щире розкаяння винного; вчинення правопорушення при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ізмайлов проти Росії», покарання має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах "Бакланов проти Росії" та "Фрізен проти Росії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Враховуючи вищевикладене, при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 стягнення слід застосувати аналогію права.

При вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених правопорушень та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що дії ОСОБА_2 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Враховуються дані про особу ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вперше, вину у вчиненні правопорушень визнав і щиро розкаявся, а також наявність пом`якшуючих обставин: ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує регулярного лікування та проходження реабілітаційних програм в закладах, які розташовані за межами населеного пункту та району проживання сім`ї ОСОБА_2 , також проживає однією сім`єю з тестем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має онкологічне захворювання та потребує систематичного проходження лікування, у тому числі, курсів хіміотерапії, в обласній лікарні в м. Ужгороді; ОСОБА_1 є єдиною особою в сім`ї, яка має право керування транспортним засобом і може забезпечити хворим членам своєї сім`ї регулярне транспортування з с. Загаття до лікувальних та реабілітаційних закладів області з метою проходження ними необхідного лікування. Тому, стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами буде становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, вважаю накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що передбачений санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, без позбавлення його права керування транспортними засобами. Вважаю, що таке адміністративне стягнення буде необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП вважаю стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 36, 40-1, 122-2 ч.1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути суму штрафу на р/р №UA0007001, код отримувача 37975895, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів Закарпатська обл./ м.Ужгород/ 21081300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. в користь держави, який підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії постанови, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Суддя Іршавського

районного суду: М. О. Пітерських