П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року

м. Харків

Справа № 638/2921/24

Провадження № 3/638/1962/24

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі судді Яковлевої В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топорів Буського району Львівської області, громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А7076 № 7 від 06 лютого 2024 року 12 січня 2024 року близько 15:30 год., солдат ОСОБА_1 , водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 перебуваючи згідно скерування на стаціонарне лікування видане командиром військової частини НОМЕР_1 № 8 від 09.01.2024 у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (м. Львів) недбало поставився до військової служби, а саме після написання відмови від проходження стаціонарного лікування у КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» солдат ОСОБА_1 безпідставно, без доповіді та дозволу командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 вирушив до свого місця проживання за пропискою, а не повернувся до найближчої дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Також в порушення статті 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець не звертався до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Таким чином, військовослужбовець солдат ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 172-15 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною другою вказаної статті передбачена відповідальність за ті самі діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі статтями 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

У судові засідання, призначені на 16 лютого 2024 року, 19 лютого 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. Судом було вжито всіх можливих заходів для виклику особи у судове засідання.

Зі змісту пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП визнає, просить провадження здійснювати без його участі.

Неявка особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до частини другої статті 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених частиною першою статті 172-15 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Водночас, суд виходить з того, що частиною першою статті 277 КупАП України встановлено строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-15 КУпАП, протягом доби.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП України). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про те, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, знайшла своє підтвердження та повністю доведена такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії А-7076 № 7 від 06 лютого 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;

- витягом із наказу від 25 лютого 2022 року начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

- витягом із наказу від 01 січня 2023 року начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

Вищезазначені докази в розумінні статті 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими та достатніми, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії А7076 № 7 від 06 лютого 2024 року.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.

На підставі встановленого, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, а також характер, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 стягнення в межах санкції статті 172-15 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто грошове стягнення, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до підпункту дванадцятого пункту першого статті5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, 172-15, 221, 283-289, 294 КУпАП, статями 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 у, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто в порядку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом 3 (трьох) мiсяцiв з наступного дня пiсля набрання нею законної сили.

Суддя В.М. Яковлева