ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/833/24
Провадження №3/477/793/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2024 року серії ААД №581688, ОСОБА_1 ,29.03.2024 року о 19.29 год. керував транспортним засобом мопедом марки «Ямаха», без державного реєстраційного номера по вул. Лісна в с.Галицинове Миколаївського району Миколаївської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( млява мова, бліде обличчя, виражене тремтіння пальців) та в присутності двох свідків на місці зупинки категорично відмовився від медичного огляду в мед закладі в установленому законом порядку на наркотичне сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, просив справу відносно нього закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на недопустимість складеного протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність інших будь-яких належних доказів, що підтверджували б факт вчинення правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.

Згідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення 29.03.2024 року о 19.29 год. керував транспортним засобом мопедом марки « Ямаха», без державного реєстраційного номера по вул. Лісна в с. Галіцинове Миколаївського району Миколаївської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( млява мова, бліде обличчя, виражене тремтіння пальців) та в присутності двох свідків на місці зупинки категорично відмовився від медичного огляду в мед закладі в установленому законом порядку на наркотичне сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України. (а.с.1).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Порядок).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 12 розділу 2 зазначеної вище інструкції визначено, що в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 Порядку, огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (правова позиція Верховного Суду, викладені у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17).

З усталеної судової практики вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, окрім підтвердження факту керування транспортним засобом, необхідно встановити факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, та /або наявність ознак такого сп`яніння та відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, що отримано у передбачений Законом спосіб.

На підтвердження стану сп`яніння до матеріалів справи додається відповідний акт огляду з результатами проведеного огляду. Факт відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у відповідності до статті 266 КУпАП підтверджується матеріалами технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів поясненнями свідків, в присутності яких особа відмовилася від проходження медичного огляду.

Проте, попри положення статті 251 КУпАП органом, що склав протокол адміністративне правопорушення, належних доказів правопорушення до суду не надано.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 він 29.03.2024 року близько 19 години його товариш попросив л відвести належний йому мопед до себе додому. У зв`язку з тим, що у нього не має права керування, вказаний п мопед, від котив, без заведеного двигуна в сторону села Галицинове. Так як на вулиці уже сутеніло вирішив завести двигун і поїхати на ньому. Неподалік його було зупинено працівниками поліції та так як він був без шолома. При перевірці документів, було встановлено що відсутні права на управління, з чим він погодився. Далі один із поліцейських запропонував продути тест на наявність алкоголю в крові, на що він погодився так як нен вживав алкоголь. Однак працівник поліції розуміючи що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пропонував п їхати до лікарні для перевірки наявності наркотичного сп`яніння. На його запитання про необхідність такої перевірки він не отримав відповіді а лише настояння про необхідність поїздки в місто на Володарського. На запитання чим серед ночі він повернеться у село йому відповіли що мопед залишиться на дорозі а з лікарні він має добратися самостійно. Згоду на поїздку надав, але за умови що працівники поліції його повернуть назад. Після чого працівник поліції почав наполягати щоб він нікуди не їхав а відмовився на місці, бо якщо поїду то йому ж буде гірше. Далі працівник поліції пояснив, що буде проводити зйомку на камеру, а йому необхідно чітко відповідати на питання що він відмовляється від поїздки до лікарні. Після чого він включив запис та задавав йому запитання. Вказує, що саме через маніпулятивні дії працівника поліції, змушений був відмовитися від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, працівник поліції дійшов висновку про наявність в його діях порушення пункту 2.5 ПДР України та складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

У свою чергу, статтею 19 Конституції України визначено, що посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розділом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку до цієї Інструкції (пункт 8 розділу ІІ Інструкції).

За аналізом положень Інструкції та статті 266 КУпАП вбачається, що підставою для проведення медичного огляду є направлення видане працівником поліції особі, відносно якої є підстави вважати, що вона перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відмова від проходження огляду в медичному закладі зазначається також у відповідному направленні.

У свою чергу при дослідженні відеозапису, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що на ділянці дороги має місце розмова, в ході якої працівник поліції запитує у особи, яка встановлена як ОСОБА_1 чи вживав він наркотичні речовини та чи буде проходити огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. При цьому працівником поліції названо ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 як млява мова, бліде обличчя, виражене тремтіння пальців.При цьому з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також, переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським автоматично було названо водію декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук. З відеозапису чітко видно, що у водія відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні. При цьому судом враховується і те, що дані події мали місце у вечірній час та у сутінках. Поліцейським під час спілкування з ОСОБА_1 не проводилося жодних дій пов`язаних з виявленням ознак сп`яніння, зокрема, і щодо встановлення факту реагування його зіниць очей на світло.

Аналізуючи у сукупності порядок дій працівника поліції під час оформлення матеріалів при виявленні у водіїв ознак сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, процедура яких визначена статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, вбачається, що складанню протоколу про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.5 ПДР України із зазначенням ознак сп`яніння і дій водія що свідчать про його ухилення від огляду передує відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що всі дії, які були вчинені поліцейськими при складанні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема отримання категоричної відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду не відповідають обставинам, зазначеним у протоколі та свідчать про порушення процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, зокрема і щодо маніпулятивних дій інспектора поліції з приводу проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я та пов`язані з цим для ОСОБА_1 наслідки.

Більше того, із зазначеного вище відеозапису із портативного відео реєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за частиною першою статті 130 КУпАП відносно водія, вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Відеозаписом не зафіксовано і свідомої, категоричної відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки як зазначено вище, ОСОБА_1 під час попереднього спілкування з працівником поліції погодився пройти відповідний огляд та лише після висловлювань працівника поліції що результат медичного огляду в разі його проведення матиме позитивний результат, на що він впевнений повністю, ОСОБА_1 під тиском поліцейського зазначив про свою відмову від проходження медичного огляду.

Окрім того, у відповідності до вимог статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Вказані вище обставини, щодо часу, місця та способу проходження/відмови від такого проходження медичного огляду підтверджують доводи ОСОБА_1 , що надані ним в судовому засіданні, зокрема щодо того, що відмова від проходження огляду здійснена під тиском поліцейського.

Ознаки сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 є суперечливими, що ставить під обґрунтований сумнів їхню наявність взагалі.

Вказані вище недоліки не дають суду можливості встановити обставини передбачені статтею 280 КУпАП, зокрема щодо того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час судового розгляду, ОСОБА_1 категорично заперечував, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що повністю узгоджується з його поясненнями, наданими в судовому засіданні та обставинами встановленими судом в ході розгляду справи, докази, які спростовують його пояснення матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, долучені до протоколу докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є неналежними та недопустимими, так як отриманні з порушенням вимог як КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, тому не може братися судом до уваги при розгляді даної справи.

Адміністративним правопорушенням, у розумінні частини першої статті 130 КУпАП, в редакції на день вчинення, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, серед іншого, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є керування транспортним засобом та відмова особи, яка керує таким засобом від проходження огляду.

Судом установлено, що керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорюється, а фіксація факту відмови від проходження обстеження не здійсненна належним чином у порядку визначеному нормативними актами, що регулюють порядок проходження огляду на стан сп`яніння, тобто в даному випадку дії працівників поліції суперечать засадам статті 19 Конституції України.

З огляду на зазначене вище, указаний протокол не є належним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказані вище розбіжності та невідповідності матеріалів в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 викликають обґрунтовані сумніви у визнанні даного протоколу як допустимого доказу його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки наведені у ньому дані не відповідають обставинам установленим судом, що зазначені вище.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно статті 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М. Семенова