Справа № 183/2315/24
№ 3/183/1911/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Пасічник В.І., потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «МВ СТЄЛАР», розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

24 лютого 2024 року о 22 годині 25 хвилин на автодорозі М-04 Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLVO V50», н/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. З приводу обставин події пояснив, що того дня, а саме 24 лютого 2024 року о 22 годині 25 хвилин на автодорозі М-04 Новомосковського району Дніпропетровської області він дійсно керував автомобілем «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , на якому рухався по своїй полосі для руху, у правому ряду, на автодорозі було дві полоси для руху. Не перестроювався. Швидкість його руху становила приблизно 80-90 км/год. і моментально відчув удар в ліву частину автомобіля. ДТП відбулося моментально і механізм самої пригоди він пояснити детально не може.

При цьому, в ході судового розгляду після дослідження письмових доказів, а саме схеми дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 зазначив, що по схемі він дійсно винен у пригоді. Так, коли рухався, то з правого боку від нього на перехресті стояла зенітна установка, тому він допускає, що міг взяти праворуч та можливо трішки і змінив напрямок свого руху. При цьому зазначає, що потерпілий рухався з великою швидкістю, та на його думку, якби швидкість була б меншою, можна було би хоч і не уникнути ДТП, проте запобігти тим наслідкам, які настали в її результаті.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що того вечора, а саме 24 лютого 2024 року о 22 годині 25 хвилин на автодорозі М-04 Новомосковського району Дніпропетровської області він керував автомобілем «VOLVO V50», н/з НОМЕР_3 , на якому рух здійснював по лівій смузі для руху зі швидкістю приблизно 100-120 км/год. В момент, коли він почав порівнюватися з автомобілем «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , побачив, що його водій почав змінювати напрямок руху. Він намагався запобігти зіткненню, об`їхати автомобіль, проте йому це не вдалося. Водій автомобіля «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , увімкнув покажчик повороту вже безпосередньо під час маневру. Вважає, що їхав з допустимою швидкістю, протокол за вказане порушення на нього не складали.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується такими дослідженими та оціненими судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказами:

- поясненнями самого ОСОБА_2 , наданими ним у судовому засіданні, щодо обставин та механізму пригоди;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 690125 від 24.02.2024, разом зі схемою місця ДТП, долученою до нього, якими зафіксовано факт правопорушення;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_1 щодо обставин та механізму пригоди.

Так, відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

Судом встановлено, що 24.02.2024 о 22.25 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLVO V50», н/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Суд зазначає, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 під час руху, керуючи автомобілем в темну пору доби, повинен був бути більш уважним, стежити за дорожньою обстановкою та, відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху не повинен був відволікатися від керування автомобілем, та відповідно маневрувати автомобілем з дотриманням ПДР, та при цьому не здійснювати дій, які можуть загрожувати безпеці, як йому самому так і іншим учасникам дорожнього руху. Саме недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху й перебувало у причинному зв`язку з цією ДТП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що ДТП сталася через недотримання швидкісного режиму руху водієм автомобіля «VOLVO V50», н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , не можуть свідчити про його невинуватість у вчиненні правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 537/1916/18 від 26.01.2021, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Як зазначалося вище, саме створення водієм автомобіля «KIA RIO», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 аварійної обстановки шляхом зміни напрямку руху для водія автомобіля «VOLVO V50», н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , і перебувало у причинному зв`язку з розглядуваною ДТП.

До того ж, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідності, і лише в межах та на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 було порушено, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_2 повинно бути застосовано адміністративне стягнення на рівні мінімальної межі санкції ст. 124 КУпАП, а саме у виді штрафу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_2 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 124, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий