ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/309/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Григоришина В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та, враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 09.01.2023 року о 13:37 год. в м. Харкові, перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ауді 100», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом ПП825, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпечності, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд Фокус», д.н.з НОМЕР_3 , отримані механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Після чого водій ОСОБА_1 з невідомих причин залишив місце ДТП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив судову постанову змінити, призначивши адміністративне стягнення по сукупності адміністративних правопорушень за ст. 124 та ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., посилаючись на те, що він не скоював зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 . Вказував, що схема місця ДТП взагалі не містить відомостей щодо розташування автомобілів, що є неприпустимим. Вважав оскаржувану постанову необґрунтованою та невмотивованою. Зазначав, щ працівники поліції не встановили свідків події, що є суттєвим для визначення винуватця у ДТП. Зазначав, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності пошкоджень на його автомобілі або напівпричепі внаслідок саме цього ДТП. Отже вважав, що судом не встановлена подія адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим адміністративне стягнення за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП на нього накладено безпідставно.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена, про що свідчать відомості телефонного повідомлення (арк. 32), а також відомості довідки про отримання СМС повідомлення на телефонний номер, який вона зазначала в своїх письмових поясненнях (арк. 34).

Поряд з цим слід зазначити, що до канцелярії суду не надходило будь-яких заяв чи клопотань від потерпілої ОСОБА_3 , в тому числі, про відкладення судового розгляду.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Григоришина В.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.3(б), 10.1, 2.10(а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколах про адміністративні правопорушення; схемі місця ДТП; поясненнях потерпілої; поясненнях ОСОБА_1 , рапорті працівника поліції, відомостях, що містяться на диску.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №604778 (арк.1) вбачається, що 09.10.2023 року об 13:37 год. в м. Харкові, перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ауді» з напівпричепом, не був уважним, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпечності, здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», отримані механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 604779 (арк.2) вбачається, що 09.10.2023 року об 13:37 год. в м. Харкові, перехрестя вулиць Академіка Павлова та Валентинівської, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ауді» з напівпричепом, став учасником ДТП, з невідомих причин залишив місце події.

З відомостей цих протоколів вочевидь вбачається, що їх копії були отримані ОСОБА_1 , а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щ останній ознайомлений з їх змістом.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 , а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що 09.10.2023 року приблизно об 13:37 год. вона рухалась по вул. Академіка Павлова у бік перехрестя з вул. Ювілейною. На перехресті вул. академіка Павлова та Валентинівської, автомобіль білого кольору с причепом № НОМЕР_2 здійснював маневр обгону з правої полоси в ліву де і допустив зіткнення з її автомобілем причепом. В результаті ДТП на її автомобілі є пошкодження лакокрасочного покриття правого крила та бамперу. За вищезазначеним автомобілем з причепом вона прослідувала, щоб привернути увагу водія, побачила, як водій звернув на вул. Владислава Зубенка, потім поїхала далі, щоб не завдавати перешкод у русі, зупинилася та визвала поліцію.

Разом з цим в матеріалах цієї справи міститься схема місця ДТП (арк. 3). З відомостей цієї схеми об`єктивно вбачається, що місцем зіткнення автомобілів є перехрестя вулиць Академіка Павлова та Валентинівської. Також вбачається, що місце зіткнення розташоване на вул. Академіка Павлова на лівій смузі руху у бік вул. Ювілейної.

Такі відомості схеми місця ДТП об`єктивно узгоджуються з письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , а тому вони заслуговують на увагу.

Слід зазначити, що в своїх письмових поясненнях, які надавались працівникам поліції, ОСОБА_1 (арк. 7) не заперечував, що саме у цей день керував автомобілем з причепом по цій вулиці. Також ОСОБА_1 зазначав, що він дійсно виконував маневр перестроювання з правої смуги руху на ліву саме після проїзду перехрестя вулиць академіка Павлова та Валентинівської.

Поряд з цим, відповідно до відомостей світлин, які містяться на диску (арк. 5) вбачається, що автомобіль «Форд» має пошкодження правого переднього бамперу справа біля правого переднього колеса, які узгоджуються з пошкодженнями, які зафіксовані працівникам поліції в схемі місця ДТП.

Такі пошкодження об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_1 , виконуючи маневр перестроювання ліворуч допустив зіткнення з автомобілем «Форд» саме лівою частиною свого причепу, а тому і пошкодження на автомобілі «Форд» розташовані лише з правої сторони.

Належить врахувати, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав, що на причепі, який був причеплений до його автомобіля, 09.10.2023 року він також виявив невеликі пошкодження, але не надав цьому уваги.

Враховуючи такі відомості, у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_1 керуючи своїм автомобілем допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .

Поряд з цим, після зіткнення ОСОБА_1 залишив місце ДТП, а потерпіла ОСОБА_3 переслідувала останнього, що підтверджується відомостями світлин, які саме вона зробила під час переслідування ОСОБА_1 . Ці світлини містяться на диску в матеріалах справи (арк. 5). З відомостей цих світлин, поза розумним сумнівом, вбачається, що автомобіль білого кольору з причепом № 1755ХЦ рухався по вул. Академіка Павлова у бік автозаправочної станції «Мотто».

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що після того, як він проїхав перехрестя вулиць Академіка Павлова та Валентинівської, не зупиняючись, він продовжив свій рух та дійсно заїхав на автозаправку «Мотто», яка саме розташована на вул. Академіка Павлова і яка зафіксована на цих світлинах.

Оцінюючи ці відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустивши зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 , не зупинився, а залишив місце події та продовжив рух свого автотранспорту.

Зі змісту доводів апеляційної скарги об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні ДТП, а тому його вимога щодо зміни виду адміністративного стягнення є необґрунтованою.

Інших будь-яких фактичних відомостей для зміни оскаржуваної постанови, що можуть свідчити про можливість її зміни в частині накладення адміністративного стягнення, - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог п. 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3(б), 10.1, 2.10(а) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков