Справа № 404/1866/24
Номер провадження 3/404/701/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконуючого обов`язки директора Кропивницького ВПУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи згідно з наказом №111-к від 01.08.2023 року виконуючим обов`язки директора Кропивницького Вищого професійного училища, розташованого за адресою: вул.Героїв-рятувальників, 15, м.Кропивницький, здійснюючи відповідно до п.6 Статуту Кропивницького ВПУ безпосереднє управління навчальним закладом, зокрема, в частині призначення та звільнення працівників, порушив вимоги ч.1 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136, відповідно до якої у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що становлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконувану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

Так, в ході перевірки Кропивницького ВПУ встановлено, що відповідно до наказів від 15.01.2024 №31-Д, від 16.01.2024 №33-Д працівника ОСОБА_2 , яка займає посаду прибиральниці службових приміщень Кропивницького ВПУ з 15.01.2024 та працівника ОСОБА_3 , яка займає посаду кастелянці, машиніста з прання та ремонту білизни з 16.01.2024, тимчасово переведені до бібліотеки кропивницького ВПУ для виконання інших господарчих робіт. У наказах від 15.01.2024 №31-Д, від 16.01.2024 №33-Д не вказано на яку посаду їх переведено, яку роботу виконуватимуть вказані працівники та з яким посадовим окладом, також не вказаний і термін переведення. Заяви працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання згоди на переведення до бібліотеки навчального заклау відсутні, з відповідними наказами вказані працівники не ознайомлені.

Вищезазначеними діями ОСОБА_1 як виконуючий обов`язки директора Кропивницького Вищого професійного училища вчинив порушення вимог законодавства про працю, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення фактично не визнав, пояснивши, що ним, як виконуючим обов`язки директора Кропивницького Вищого професійного училища, було допущено порушення вимог законодавства про працю в частині порядку ознайомлення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з наказами про їх тимчасове переведення у зв`язку із простоєм, а також порушення вимог щодо змісту зазначених розпорядчих документів, проте зазначив, що вимоги ч.1 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136 не порушував, здійснивши тимчасове переведення вказаних працівників на їх прохання та за усною згодою, а з наказами вказані працівники були відразу ознайомлені шляхом оголошення їм їх змісту.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є працівниками Кропивницького Вищого професійного училища, у судовому засіданні підтвердили пояснення, надані суду ОСОБА_1 , пояснивши, що були переведені на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором на їх прохання та за їх згоди, у зв`язку із відсутністю організаційних і технічних умов, необхідних для виконання роботи у гуртожитку навчального закладу, обумовленої відповідними трудовими договорами, надали згоду на переведення та були ознайомлені з відповідними наказами в усній формі.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2024 (а.с.2-5) долучено такі, досліджені судом, докази: акт від 22.02.2024 №ПС/КР/6289/0100 року (а.с.7-10); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11-18), копію наказу від 01.08.2023 про призначення ОСОБА_1 на посаду (а.с.19), копії паспорта, РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.20-21, 22), письмові поясненнями ОСОБА_1 (а.с.23-24), копії наказів від 15.01.2024 та від 16.01.2024 про переведення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.25, 26).

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи із такого.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою елементом адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Згідно з ч.1 ст.41 КУпАП та долученим протоколом в провину ОСОБА_1 ставиться інше порушення вимог законодавства про працю. Така диспозиція є бланкетною, яка лише називає склад правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, або до інших нормативно-правових актів. Зокрема, такі норми мають загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів справи, ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136, відповідно до якої у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

При цьому, суд враховує, що посилання на порушення ОСОБА_1 вимог інших нормативно-правих актів чи норм у протоколі відсутні та не ставляться йому у провину.

Суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, викладених стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Водночас до протоколу не долучено жодного належного та об`єктивного доказу, який би спростовував твердження ОСОБА_1 про наявність згоди працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на тимчасове переведення на іншу роботу, які були підтверджені вказаними працівниками у судовому засіданні.

На переконання суду саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення без наявності будь-яких доказів його вчинення.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду, та виключати будь-яке інше розумне пояснення події, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у його вчиненні.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколах фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки у справі не доведено порушення ним вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення вимоги законодавства про працю, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло