ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.2024 Справа №607/2529/24 Провадження №3/607/1654/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючої тренером-викладачем у Комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі з футболу та інших ігрових видів спорту, на утриманні якої перебуває троє малолітніх дітей,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

05.02.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 630134 від 31.01.2024 зазначено, що 31.01.2024 о 16 год. 00 хв. на вул. 15 Квітня, біля будинку 23, в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo» моделі «V 50», державний номерний знак НОМЕР_2 , проявила неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно та відповідно не відреагувала на її зміну при початку руху, а саме, рухаючись заднім ходом, не переконалася в тому, що не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, та скоїла наїзд на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватою себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини ОСОБА_2 . Пояснила, що вона паркувала свій транспортний засіб у дворі будинку, а ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Nissan» моделі «Leaf», хотів об`їхати її автомобіль і, не дочекавшись закінчення нею маневру, здійснив наїзд на її автомобіль. Також зазначила, що дорога у дворі будинку є занадто вузькою для одночасного проїзду двох транспортних засобів, однак ОСОБА_2 цього не врахував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) як джерело права.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху передбачає, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 10.9 Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 630134 від 31.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 31.01.2024 о 16 год. 00 хв. на вул. 15 Квітня, біля будинку 23, в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo» моделі «V 50», державний номерний знак НОМЕР_2 , проявила неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно та відповідно не відреагувала на її зміну при початку руху, а саме, рухаючись заднім ходом, не переконалася в тому, що не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, та скоїла наїзд на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі, працівниками поліції долучено: схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 31.01.2024 на вул. 15 Квітня, 23 в м. Тернополі, якою зафіксовано розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди та зі змісту якої вбачається, що транспортні отримали механічні пошкодження; письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.01.2024; письмові пояснення ОСОБА_2 від 31.01.2024; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1346658 від 31.01.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП; довідку Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 01.02.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_4 .

Так, надаючи оцінку даним доказам, суд зазначає, що зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.01.2024 вбачається, що зіткнення обох транспортних засобів відбулось їхніми передніми частинами та транспортний засіб марки «Volvo» моделі «V 50», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав ушкодження у виді пошкодження лакофарбового покриття по всьому кузову, пошкодження правої передньої фари, вм`ятість правого переднього крила, пошкодження переднього бампера з правої сторони.

Разом з тим за обставин, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та за умови руху керованого ОСОБА_1 транспортного засобу заднім ходом такий автомобіль зазнав би ушкоджень у свою задню частину, а не у передню.

Відтак суд вважає, що між діями ОСОБА_1 , які полягали у керуванні транспортним засобом, що рухався заднім ходом, та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Суд зазначає, що ушкодження транспортних засобів, про які вказано у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, могли мати місце у двох випадках: 1) за умови здійснення ОСОБА_1 паркування у декілька етапів та руху керованого нею транспортного засобу уперед, щоб вирівняти автомобіль та належно припаркуватися; 2) за умови невиконання водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху щодо здійснення вимушеної зупинки у разі появи перешкоди для руху.

Разом з тим зазначені вище порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не інкримінуються.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного суд встановив, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення зі ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 124, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Cуддя І. В. Марциновська