Справа № 570/306/24
Номер провадження 3/570/356/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В. ,розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав документ: 5624 від 30.01.2019 р., місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 січня 2024 року серії ВАВ № 988104, 17.12.2023 року в 23 год. 20 хв. ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , чим порушив п. 3 ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 р., про встановлення відносно нього адміністративного нагляду.

В судове засідання 19 лютого 2024 року, ОСОБА_1 з`явився разом зі своїм захисником- адвокатом Гвяздовським А.Є., повноваження якого підтверджується оригіналом ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 від 18 лютого 2024 року. В своїх усних поясненнях захисник стверджував, що його підзахисний під час перевірки поліцейським офіцером громади сектору взаємодії громадами відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області дотримання обмежень покладених на нього ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року перебував за адресою: с. Зоря, вул. Конституції 6/19, Рівненського району, Рівненської області. ОСОБА_1 також заперечував зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 08 січня 2024 року, серії ВАВ № 988104.

Захисник адвокат Гвяздовський А.Є просив суд оголосити перерву та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи.

19 лютого 2024 р. судом було забезпечено право ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Гвяздовського А.Є. на ознайомлення із матеріалами справи, про що свідчить розписка захисника від 19 лютого 2024 року. В той же день було вручено повістку про судове засідання призначене на 27 лютого 2024 року.

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не суд не повідомляв.

Судове засідання відкладено на 06 березня 2024 року.

05 березня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Гвяздовського А.Є. про повторне ознайомлення з матеріалами даної справи та про відкладення судового засідання, призначеного на 06 березня 2024 року о 11:30.

Суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Гвяздовського А.Є. та відклав розгляд справи на 13 березня 2024 року.

13 березня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не суд не повідомили.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за відсутності вказаної особи та його захисника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Так, ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису. Відповідно до ч. 2 ст.173-2 КУпАП накладення адміністративного стягнення передбачено за вчинення тих самих дій, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 08 червня 2023 року, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області встановлено відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративний нагляд строком 1 рік 6 місяців із слідуючими обмеженнями :1) заборона перебувати в ресторанах, кафе міста (району); 2) обмеження часу виїзду в особистих справах за межі населеного пункту по місцю проживання; 3) заборона виходити з помешкання по місцю проживання з 22 год. по 06 годину наступного дня; 4) реєстрація в поліції 1 раз на місяць.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.01.2024 року серія ВАВ 988104, зазначено, що 17.12.2023 р. о 23:20 ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , чим порушив п. 3 ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року, про встановлення відносно нього адміністративного нагляду.

Під час дослідження судом наявних матеріалів справи встановлено, що в електронному рапорті, який зареєстровано до Єдиного обліку від 17.12.2023 року № 13146 - 17 грудня о 23:29 зі служби 102 надійшло повідомлення поліцейського СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Федчука про те, що 17.12.2023 о 23:20 в АДРЕСА_1 під час перевірки адміністративного нагляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за вказаною вище адресою, останній був відсутній.

Згідно інформації електронного рапорту, завдання по події «виконано о 23:31:29 17.12.2023 р. - рапорт підтвердив ТАНГИЯН», хоча в реєстрації електронного рапорту зазначено «виїзд групи реагування патрульної поліції ФЕДЧУК, ГРИНЧУК» відбувся о 23:34.

Також, в електронному рапорті зазначена подія №109303356, що відбулась 17.12.2023 р. о 23:28:00, а в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.01.2024 року серія ВАВ 988104, що дана подія відбулась 17.12.2023 р. о 23:20.

Водночас, в розділі «Завдання події» в електронному рапорті від 17.12.2023 року № 13146 зазначено, що патруль САГА-15 ГРПП д/н 1020 ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області прийняв завдання по події о 17.12.2023 р. о 23:29:29, прибув 17.12.2023 р. о 23:30:00, виконав 17.12.2023 р. о 23:31:29. Тож, робота САГА-15 ГРПП д/н 1020 ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області «відправлено-прийняв-прибув-виконано» за викликом № 109303359, виконана за 1 хв. 29 сек.

Наведене вище викликає обґрунтований сумнів щодо можливості проведення зазначених в електронному рапорті заходів лише за 1 хв. 29 сек.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що електронний рапорт слід визнати недопустимим доказом.

Інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак обставини, наведені у протоколі, не підтверджуються наявними у справі доказами.

Орган, який законом уповноважений виявляти та фіксувати адміністративні правопорушення у встановленому законом порядку, не надав достатніх, належних і достовірних доказів вчинення собою правопорушення, яке зазначено в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Даний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі №216/5226/16а. У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Суд не уповноважений законом збирати докази винуватості особи. Обов`язком суду є перевірити та оцінити докази, їх достатність та достовірність, які зібрані посадовою особою, яка склала протокол, а також докази сторони захисту для ствердження своєї позиції.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Тому суддя вважає, що за відсутності матеріальних доказів фактичних обставин правопорушення, визнати особу винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, неможливо.

Таким чином, встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя вважає, що справа підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 221, п. 1 ст.247, 256, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови складено 19.03.2024 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Суддя Гладишева Х.В.