Справа №: 307/1633/24
Провадження № 3/307/684/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кострюкова Д.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 18 квітня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані приблизно 1000 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Группа Реагування», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кострюков Д.В. під час судового розгляду заявив клопотання про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та пояснив, що ОСОБА_1 приїхав до селища Буштино 17 квітня 2024 року, де оселився у готелі «VIZIT», переночував у ньому та 18 квітня 2024 року викликав таксі для того, щоб його відвезли до м.Берегове, щоб пройти лікування на термальних водах в готелі «Жайворонок». На виклик таксі приїхав автомобіль «Шкода», сірого кольору, він сів у машину і вони поїхали, як думав ОСОБА_1 у Берегово, але таксі звернуло у сторону м. Тячів, де його на блок-посту зупинили прикордонники і склали на нього протокол про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що час зупинки автомобіля вказаний у протоколі про адміністративне затримання від 18 квітня 2024 року не відповідає часу настання події, так як ОСОБА_1 стверджує, що його зупинили та затримали приблизно в 11 год. 30 хв., тоді як у протоколі про адміністративне затримання час вказаний 17 год. 30 хв. Крім того, пояснив, що. згідно письмових пояснень інспектора відділу прикордонної служби відомо, що в ОСОБА_1 був при собі паспорт громадянина для виїзду за кордон, але інспектор не зазначив, що даний паспорт був дійсний до 05.05.2020 року, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не було наміру незаконно перетнути кордон.

Також адвокат Кострюков Д.В. долучив копію розрахункового чеку готелю «VIZIT», що розташований у АДРЕСА_2 , із якого видно, що з 17.04.2024 по 18.04.2024 рік ОСОБА_1 перебував у даному закладі та долучив скріншот з телефону, на якому видно, що ОСОБА_1 здійснив дзвінок в 11 год. 32 хв. 16 квітня, на номер телефону вказаний на офіційному сайті готелю «Жайворонок» і розмова тривала 2 хв. 36 с.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 18 квітня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані приблизно 1000 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Группа Реагування», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України (а. с. 1).

Із протоколу про адміністративне затримання від 18 квітня 2024 року відомо, що ОСОБА_1 був затриманий о 17 год. 30 хв. 18 квітня 2024 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення (а. с. 2).

Із пояснень інспектора відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 видно, що він у період з 10 год. по 20 год. 18 квітня 2024 року він перебував у прикордонному наряді «Группа Реагування». Службу організував шляхом, зокрема перевірки транспортних засобів та документів у осіб на напрямку 254 прикордонного знаку на околиці м. Тячів. 18 квітня, приблизно о 18 год. 30 хв., під час перевірки напрямку 254 прикордонного знаку, був виявлений мешканець м. Київ ОСОБА_1 , який мав при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон та усні інструкції щодо перетину кордону через річку Тиса. Особу було затримано та доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », від юридичної допомоги ОСОБА_1 відмовився та зізнався в своїх намірах щодо перетину кордону через р. Тиса з України до Румунії (а.с. 6).

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад), то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому саме полягала спроба ОСОБА_1 незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, які саме дії ним були вчинені у здійснені такої спроби, та, у свою чергу, суд оцінює критично пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, оскільки до вказаного протоколу не долучено жодних доказів про спробу незаконного перетину, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був затриманий на відстані 1000 метрів від державного кордону та відсутності будь-яких активних дій з боку ОСОБА_1 щодо спроби такого перетину.

Суд бере до уваги пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кострюкова Д.В. про те, що ОСОБА_1 затримали на блок-посту, оскільки такі дані жодними доказами, долученими до матеріалів, не спростовані, а послідовність дій ОСОБА_1 підтверджена документально, зокрема доказами щодо бронювання, перебування та проживання в готелі на території Тячівського району.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення та його кваліфікацію. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, у справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас