справа 362/2454/24
провадження 3/362/1293/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

за статтею 122-4 КУпАП і

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 07 квітня 2024 року о 08:46 в м. Василькові по вул. 1-го травня, 6-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем Шевроле Ласетті, номерний знак НОМЕР_2 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на припаркований автомобіль КІА номерний знак НОМЕР_3 , після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги пункту 2.10А, Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив вину в даному правопорушенні та надав пояснення, відповідно до яких не відчув удару, припускає, що зачепив інший автомобіль, але жодних видимих пошкоджень на автомобілях не було, а тому він, залишивши автомобіль на місці, пішов за покупками на ринок.

Потерпіла та свідок, указаний у протоколі, неодноразово належним чином викликані до суду для підтвердження або спростування зазначених у протоколі обставин, до суду не прибули.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів іншими учасника дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на пояснення ОСОБА_1 та те, що потерпіла та свідок для підтвердження або спростування зазначених у протоколі обставин до суду не прибули, суд констатує недоведеність наявності у нього умислу на вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, і, відповідно, складу даного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 122-4, 124, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

постановив:

закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя О.В. Попович