Номер провадження: 33/813/524/24
Номер справи місцевого суду: 504/4085/23
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Реу Руслана Васильовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.12.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 17.06.2023 о 01:30 керував автомобілем Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Семенова в с. Фонтанка Одеського району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Реу Р.В. в інтересах ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.12.2023, закрити провадження у справі.

В обґрунтування підстав для поновлення строку захисник зазначив, що справа розглянута за відсутності особи, що притягується до відповідальності, та його захисника, а копію постанови отримано лише 25.12.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник послався на те, що:

- судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, а саме ст.ст.252,268,277-2,280 КУпАП;

- оскаржувана постанова винесена за неповного з`ясуванням судом всіх фактичних обставин справи підтвердженими доказами та з порушенням права на захист;

- в основу звинувачення судом взято незаконний та складений з численними порушеннями вимог КУпАП протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2023, матеріали адміністративної справи та відеозапис;

- суд не повідомив ОСОБА_2 та його захисника про дату та час розгляду справи;

- з наявних відеозаписів встановлено, що водію ОСОБА_2 працівниками поліції при складанні адміністративного протоколу також не були роз`яснені його процесуальні права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Реу Р.В. в інтересах ОСОБА_2 підтримав клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що справа надійшла до суду 25.09.2023.

21.11.2023 від захисника Реу Р.В. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, а 12.12.2023 про перенесення розгляду справи, що призначена на 13.12.2023 о 09.10 на іншу дату.

В матеріалах справи відсутні письмові докази сповіщення судом особи, що притягується до відповідальності, та захисника в її інтересах.

Разом з тим, заява захисника Реу Р.В. про перенесення розгляду справи від 12.12.2023, що надійшла до суду 13.12.2023, підтверджує обізнаність захисника про призначення розгляду справи в Комінтернівському районному суд Одеської області на 13.12.2023 о 09.10 год.

Суд першої інстанції розглянув справу 13.12.2023 за відсутності ОСОБА_2 та захисника в його інтересах.

Копія постанови у відповідності до вимог ч.1 ст.285 КУпАП була надіслана судом особі, що притягується до відповідальності за супрувідним листом від 18.12.2023. Доказів отримання вказаної кореспонденції матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2023 захисник Реу Р.В. ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови суду від 13.12.2023.

04.01.2024 апеляційна скарга на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області скерована захисником засобами поштового зв`язку до суду.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Аналізуючи надане суду клопотання, з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку захиснику Реу Р.В. в інтересах ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови для забезпечення права останнього на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 321306 від 17.06.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_2 17.06.2023 о 01:30 керував автомобілем Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Семенова в с. Фонтанка Одеського району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Протокол підписано ОСОБА_2 , свідками та поліцейським. Від надання пояснень ОСОБА_2 відмовився, зазначивши : «Згідно ст.63 КУ»;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 17.06.2023, в яких зазначено, що водій ОСОБА_2 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння;

- відеозаписом портативного відеореєстратору нагрудної камери, яким зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , особу якого встановлено за посвідченням водія. Під час спілкування інспектор поліції виявив у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду водій відмовився.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_2 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані як письмові пояснення свідків, так і відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, починаючи з моменту зупинки авто до моменту ознайомлення водія зі складеними адмінматеріалами, тобто повністю відображають події, які відбулися 17.06.2023.

Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом; його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, наявним відеозаписом чітко зафіксований факт пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження такого огляду, вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Доводи апелянта щодо нероз`яснена процесуальних прав водію під час складання адміністративного протоколу є необґрунтованими, оскільки у протоколі, складеному відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено: «Г-ну ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи відбудеться 17.07.2023 о 10.00 у Комінтернівському районному суду Одеської області», про що він розписався без будь-яких застережень та зауважень, зазначивши про відмову на підставі ст.63 Конституції України. Копію протоколу ОСОБА_2 отримав.

Крім того, слід зазначити, що вказаний довідне спростовує висновку суду першої інстанції про наявність складу та доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Доводи апелянта про необізнаність про слухання справи спростовуються заявою захисника ОСОБА_1 від 12.12.2023, в якій він ставить питання про перенесення розгляду справи, призначеної на 13.12.2023 о 09.10, що свідчить про обізнаність сторони захисту про час та дату розгляду справи (а.с.14).

Доводи скарги про порушення прав на скористання правом на правову допомогу є безпідставними, оскільки в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_2 представляв захисник Реу Р.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 22.06.2023. Як вбачається з матеріалів справи, захисник 21.11.2023 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а 13.12.2023 про перенесення розгляду справи. При цьому, звертаючись до суду з відповідними заявами, захисник не скористався правом подачі письмових пояснень по справі, з викладенням своєї позиції по справі, надання відповідних доказів тощо. Захисник звернувся до суду з метою ознайомлення зі справою лише 25.12.2023, тобто фактично майже через місяць після подачі заяви про ознайомлення з матеріалами справи.

Апеляційним судом враховано, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд справи, користувався послугами адвоката, який був присутній в судовому засіданні та надавав пояснення, тобто ОСОБА_2 в повній мірі скористався своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 524/9827/16-а не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 524/9827/16-а розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. У справі, яка наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не правомірність дій поліцейського.

Доводи апелянта щодо складання протоколу з численними порушеннями вимог КУпАП є безпідставними та необґрунтованими.

Так, ст.256 КУпАП регламентує зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до норм ст.256 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог ст.245 КУпАП та дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що наявності підстав для закриття провадження у справі повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Реу Руслана Васильовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеськлої області від 13 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Реу Руслава Васильовича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко