Справа № 740/8290/23
Провадження № 3/740/3652/23
ПОСТАНОВА

іменем України

25 січня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погорілці Семенівського району Чернігівської області, громадянина України, освіта вища, неодружений, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.12.2023 серії ВАБ №413816 ОСОБА_1 14 грудня 2023 року о 16 год 35 хв в межах населеного пункту в м.Ніжині Чернігівської області поблизу будинку №116 по вул. Прилуцька здійснив постріл в бік ОСОБА_2 з пристрою травматичної дії ФОРТ-12Р, к. 9 мм, № НОМЕР_2 , який належить йому, дозвіл № НОМЕР_3 від 31.03.2023, виданий ГУНП в м. Києві, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що має в користуванні пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими метальними снарядами, дозвіл на який отримав у зв"язку з журналістською діяльністю. У вказані у протоколі про адміністративне правопорушення день, час і місці він перебував. Прогрівав двигун у автомобілі. Йшли два чоловіки у стані сп"яніння. Один з них вдарив по склу вікна заднього пасажира і сказав виходити та почали провокувати бійку. Він у автомобілі дістав пістолет, вийшов з автомобіля і сказав чоловікам, що битися не буде, а якщо вони будуть чинити спроби його бити, то він відразу застосує травматичний пістолет. На що один з чоловіків його вдарив в обличчя, а він вистрілив йому в ногу. На певний час це їх заспокоїло. Один з чоловіків почав викликати по телефону поліцію, перебуваючи безпосередньо біля нього. Коли ж закінчив розмову з оператором служби "102", то відразу вдарив його знову і сутичка між ним і двома чоловіками продовжилася. При цьому, у нього випав пістолет, і один з чоловіків вже його взяв у свої руки та саме в цей час прибули поліцейські і чоловік пістолет викинув. Наполягає, що він діяв з метою самооборони.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що він з товаришем ОСОБА_3 проходили повз автомобіль "Нива", він постукав у вікно автомобіля, звідки вийшов невідомий чоловік, з яким відбувся словесний конфлікт, а коли доходило до бійки, то останній здійснив постріл йому в ногу.

Згідно з довідкою №1758 від 14.12.2023 КНП "Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького" ОСОБА_1 звертався до відділення екстренної медичної допомоги лікарні з приводу побиття невідомим 14.12.2023 о 16:35 год на вулиці Прилуцькій. Проведено огляд. Діагноз: забій м"яких тканин обличчя (лівої брови), правого ліктя, осадніння шиї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 видано дозвіл №90765 від 31.03.2023 ГУНП в м. Києві на право зберігання, носіння пристрою для відстрілу патронів з гумовими кулями ФОРТ-12Р, к. 9 мм, № НОМЕР_2 .

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно диспозиції ст. 174 КУпАП адміністративна відповідальність настає (об`єктивна сторона) за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку (формальний склад).

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки, тобто посягання у ст. 174 КУпАП буде здійснюватися не тільки на громадський порядок як на безпосередній об`єкт, а й на додатковий - громадську безпеку.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення: 1) населений пункт, тобто частина комплексно заселеної території України, яка склалася внаслідок господарської та іншої суспільної діяльності, має сталий склад населення, власну назву та зареєстрована в порядку, передбаченому законом; 2) відведені для стрільби місця, де її здійснюють з порушенням встановленого порядку, зокрема стрільбища комплекси, що складаються з декількох відкритих тирів; криті (закриті) тири з непробивними стінами і стелею, де поперечні і бокові перехвати не передбачені; напіввідкриті тири з куленепробивними стінами і поперечними перехватами зверху; відкриті ділянки місцевості, що мають кулеприйомні та бокові земляні вали й необхідні зони безпеки. Порушення стрільби можуть проявлятися у стрільбі з несправної зброї або при піднятому білому прапорці, не паралельно директрисі стрільбища, одночасно з різних видів зброї та положень тощо; 3) не відведені для стрільби місця (поза місцями розташування легальних тирів, стрільбищ тощо).

Кожна з перелічених кваліфікуючих ознак становить окрему складову об`єктивної сторони зазначеного правопорушення і обов`язковому встановленню підлягає та обставина, щоб стрільба була проведена із порушенням встановленого Законом порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

З огляду на викладене, правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП, є умисним, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Не є правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. При цьому перевищенням меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові і суспільній шкідливості посягання (ст. 19 КУпАП).

Згідно Загальної декларації прав людини 1948 рроку (далі - Декларація) всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах (ст. 1). Кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ч. 2). Кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність (ч. 3). Ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань (ст. 12). Кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна (п. 1, 2 ст. 17). Кожна людина має обов`язки перед громадою, у якій тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Здійснення цих прав і свобод ні в якому разі не повинно суперечити цілям і принципам ООН (п. 1, 2, 3 ст. 29).

Таким чином, право на необхідну оборону є одним із найважливіших юридичних інститутів. Очевидним є те, що без права захистити себе, чи свою оселю, майно у людини не може бути спокою, впевненості в безпеці свого життя і здоров`я, недоторканності власного житла.

Верховний Суд України у своїй постанові від 26.04.2018 у справі № 342/538/14-к зазначив, що Закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя.

Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним". У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі "Швидка проти України" (Shvydka v. Ukraine), заява N 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі "Лучанінова проти України" (Luchaninova v. Ukraine), заява N 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України" (Nadtochiy v. Ukraine), заява N 7460/03).

Різниця між цими інститутами полягатиме лише у різній суспільній небезпечності або шкідливості; в кримінальному законодавстві відповідна норма про необхідну оборону більш конкретизована (ст. 36 КК України). При цьому вказані інститути необхідно розглядати як логічне продовження конституційних принципів про право на захист свого життя і здоров`я, власності, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ст. 27 Конституції України).

Вище зазначені норми законодавства необхідно розуміти як право особи на оборону і у випадку посягання на неї, і на її права, у тому числі протиправне посягання на право власності та недоторканність житла. При цьому право на оборону необхідно розуміти не лише як право на втечу чи як право звернутися за допомогою (до інших осіб, органів державної влади), а й активне право на протидію незаконним посяганням. Право на необхідну оборону є природним і невідчужуваним, а також абсолютним правом людини, тобто всі інші особи, у тому числі і представники влади, не можуть перешкоджати громадянину в законному здійсненні права на необхідну оборону. Це право є самостійним, а не додатковим.

Іншими словами, кожний громадянин має право на необхідну оборону незалежно від можливості звернутися за допомогою до органів влади або посадових осіб для відвернення або припинення посягання. При цьому громадянин не зобов`язаний також доводити до відома державних або інших органів чи посадових осіб про вчинений ним акт необхідної оборони, хоча він і вправі зробити таке повідомлення в інтересах своєчасного і правильного вирішення кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначалось вище, право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних підстав: наявність суспільно небезпечного (протиправного, шкідливого) посягання; необхідність його негайного відвернення або припинення. Це стосується випадків, за яких утворюється реальна і безпосередня загроза заподіяння такої шкоди певним об`єктам охорони життю, здоров`ю, майну та ін.

При цьому, не є перевищенням меж необхідної оборони застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу групи осіб (ч. 5 ст. 36 КК України).

Як пояснив ОСОБА_1 у судовому засіданні, 14.12.2023 о 16:35 годині, коли у таку пору року в цей час доби вже темніє, він був у автомобілі на вулиці Прилуцькій у Ніжині. У цей час двоє п"яних чоловіків почали провокувати з ним бійку, він попередив, що битися не буде, а відразу застосує травматичний пістолет показавши його. Однак один з чоловіків ударив його в обличчя, і після цього для відвернення загрози своєму здоров"ю він здійснив постріл у ногу нападника.

Факт конфлікту між ОСОБА_1 з однієї сторони, і двома чоловіками з іншої, підтверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких останній вказує, що був з товаришем ОСОБА_3 , однак не зазначає, що пострілу передувало застосування фізичного насильства до ОСОБА_1 .

Суд вважає пояснення ОСОБА_1 щодо цієї обставини достовірними, оскільки вони узгоджуються з відомостями довідки №1758 від 14.12.2023 КНП "Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького", відповідно до якої ОСОБА_1 звертався до відділення екстренної медичної допомоги лікарні з приводу побиття невідомим 14.12.2023 о 16:35 год на вулиці Прилуцькій, діагноз: забій м"яких тканин обличчя (лівої брови), правого ліктя, осадніння шиї, тоді як у поясненнях ОСОБА_2 не вказано, що бійка відбулася, а лише вказано, що до неї "доходило", що суперечить відомостям медичної довідки про наявність у ОСОБА_1 зазначених слідів впливу.

Суд вважає, що місце, час, обставини події, джерело нападу давали право ОСОБА_4 діяти в умовах необхідної оборони, а саме захисту свого здоров`я.

Визначальними факторами для появи права на необхідну оборону у ОСОБА_1 суд вважає те, що була темна пора доби, дії останнього були викликані поведінкою групи осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , коли незважаючи на попередження ОСОБА_1 про застосування травматичного пістолету, ОСОБА_2 наніс йому удар в обличчя, що свідчило про рішучість нападників у своїх намірах заподіяти шкоду здоров"ю ОСОБА_1 , направлені на відвернення загрози, що існувала безпосередньо, адже вчинені відразу після нанесення йому удару агресивно налаштованим нападником, що було достаньо переконливою підставою для вчинення особою дій, направлених на охорону свого здоров`я, постріл ОСОБА_1 здійснив у нежиттєво важливу, за звичайним перебігом подій, частину тіла нападника - ногу.

При цьому, працівником поліції за фактом вчинення у місті ОСОБА_1 пострілу у бік ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 174 КУпАП, однак доводи ОСОБА_1 про наявність стану необхідної оборони не перевірені під час складання адмінматеріалів.

Таким чином, встановлено невідповідність висновків, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, фактичним обставинам справи, а отже доводи ОСОБА_1 є обґрунтованими та в його діях відсутнє порушення вимог ст. 174 КУпАП, адже він діяв у стані необхідної оборони, а тому, провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст.19, п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за вчинення дій особою в стані необхідної оборони.

Керуючись ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 174 КУпАП на підставі ст. 19, п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити, за вчинення дій особою в стані необхідної оборони.

Пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими метальними снарядами несмертельної дії ФОРТ-12Р к.9 мм № НОМЕР_2 , та 11 (одинадцять) набоїв кал. 9 мм - повенути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь