ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/805/24Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 33/817/179/24 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно даної постанови, 05 січня 2024 року близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 знаходився на 3 поверсі 3 під`їзду по вул. Л. Гузара, 6, м. Тернопіль не виконував неодноразові вимоги працівників поліції, а саме відмовився припинити правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, що виразилось у відмові прослідувати із працівниками поліції, з метою доставлення в уповноважений орган ТЦК та СП для складання адмінматеріалів та в подальшому шарпав та штовхав працівників поліції, чим своїми діями вчинив злісну непокору працівникам поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом не з`ясовано усі обставини справи, а в матеріалах провадження відсутні належні докази вчинення правопорушення.

Так, працівники поліції, застали його біля дому, коли він вигулював собаку, намагаючись здійснити не передбачені законом функції по доставленню його в ТЦК та СП, формальним приводом вказали статтю 259 КУпАП, а саме, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення.

Проте після передання його працівниками поліції у ТЦК та СП жодного протоколу за статтею 210 КУпАП працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 185 КУпАП встановлено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №364869 від 05 січня 2024 року та протоколі АЗ № 14119 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 262 КУпАП від 05.01.2024, рапортом т.в.о. заступника начальника Тернопільського об`єднаного міського ТЦК та СП Позняка В. від 07.12.2023, копією повістки № 102/4 адресованої ОСОБА_1 про виклик останнього до Тернопільського об`єднаного міського ТЦК та СП, зверненням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 07.12.2023 щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 , письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 05.01.2024 року, рапорті ДОП СДОП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вівчарик В. від 05.01.2024 року, відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказаним доказам суд дав належну оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, тобто злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та іншим.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, і адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає навіть при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Як пояснили в судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , здійснюючи свої службові обов`язки поліцейського, на виконання подання ОМТЦК та СП та з метою доставлення ОСОБА_1 до вказаного органу для припинення правопорушення та складання щодо нього адмінпротоколу за ст.210 КУпАП, 05.01.2024 року близько 09:00 год. вони прибули за місцем його проживання. В ході спілкування з ОСОБА_1 йому було пред`явлено вимогу прослідувати разом з ними для оформлення адміністративних матеріалів до ТЦК та СП за порушення ним вимог ст.210 КУпАП з метою припинення адмінправопорушення. При цьому, йому було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, підстави пред`явленої вимоги подання ТЦК та СП. Неодноразово було роз`яснено також наслідки невиконання їх вимоги та попереджено було, що у разі її невиконання до нього буде застосовано фізичну силу та спецзасоби. Весь цей процес відбувся протягом тривалого періоду часу. Незважаючи на пред`явлену вимогу, тривале роз`яснення та попередження, ОСОБА_1 у категоричній формі відмовлявся виконувати їх законні вимоги проїхати до ТОМ ТЦК та СП, тому, оскільки були вичерпані усі заходи припинення правопорушення, до нього було застосовано фізичну силу та кайданки. В подальшому ОСОБА_1 було затримано в порядку ст.261 КУпАП, забезпечено захисником з числа адвокатів безоплатної вторинної правової допомоги та доставлено спочатку до відділку поліції для складання щодо нього протоколу за порушення вимог ст.185 КУпАП, після чого його було доставлено до ТЦК та СП. Чи надалі було складено щодо ОСОБА_1 протокол за ст.210 КУпАП їм не відомо.

Весь процесс спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 безперервно фіксувався за допомого нагрудної відеокамери працівника поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, зокрема із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що протягом більше 40 хвилин спілкування із особою працівники поліції неодноразово роз`яснювали йому причину їхнього прибуття до ОСОБА_1 , а саме з метою доставлення його до уповноваженого органу ТЦК та СП для складання адміністративних матеріалів за ст.210 КУпАП, а також неодноразово вказували про необхідність прослідувати з ними, а також неодноразово попереджували, що у випадку невиконання їхньої законної вимоги він може бути затриманий із застосованням фізичної сили та спецзасобу - кайданки.

З цього ж відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 упродовж тривалого періоду часу не виконував законні вимоги працівників поліції прослідувати з ними до ТЦК та СП з метою припинення адміністративного правопорушення. Після застосування до ОСОБА_1 примусу, останній почав чинити активний опір працівникам поліції.

Твердження апелянта про відсутність у працівників поліції повноважень на виконання розпоряджень ТЦК та СП та примусового доставлення його у вказаний орган для складання протоколу про адмінправопорушення апеляційний, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст.38 Закону України«Про військовий обов`язок і військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210,210-1Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом абз. 2 п. 56 Порядку № 1487, національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст.259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області надійшло звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 13265 від 07.12.2023 про доставлення громадянина ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного міського ТЦК та СП для складення протоколу про адміністративне правопорушення, за статтею 210 КУпАП (а.с.5). Долучено також копію повістки №102/4 від 03.12.2023 року, видану на ім`я ОСОБА_1 про необхідність його прибути 04.12.2023 року о 09:00 год. до Тернопільського об`єднаного міського ТЦК та СП, з відмітки на якій вбачається, що останній відмовився від її отримання у присутності уповноважених осіб ТОМ ТЦК та СП. (а.с.6).

Відтак вимога працівників поліції, які виконували свої службові обов`язки, прослідувати із ними, з метою доставляння до уповноваженого органу ТЦК та СП для складання адміністративних матеріалів була законною та у ОСОБА_1 не було підстав для відмови у її виконанні.

При цьому ОСОБА_1 працівниками поліції було ознайомлено із вказаним зверненням, що вбачається із відеозапису.

Крім того, необґрунтованими є твердження ОСОБА_1 з приводу наявності у працівників поліції можливості скласти протокол на місці та відсутності необхідності його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 235 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 210-1, 211 КУпАП уповноважені розглядати та накладати адміністративні стягнення керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, натомість у органів Національної поліції такі повноваження відсутні.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що після передання його працівниками поліції у ТЦК та СП жодного протоколу за статтею 210 КУпАП працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нього не складено та те, що він не перебуває у розшуку, то такі не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, з аналізу справи вбачається, що суд дійшов вірного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та правильно призначив йому адміністративне стягнення в межах санкції даної статті, з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя