Номер справи 220/1688/21
Номер провадження 3-в/220/2/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши подання заступника начальника відділу № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням, в якому він просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 11.11.2021 р. року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Подання вмотивоване тим, що 26.11.2021 року постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 надійшла на виконання до Волноваського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області. Заведена особова справа № 15/21 від 26.11.2021 року. ОСОБА_1 не з`явився на виклики від 06.12.2021 року та 17.12.2021 року. Причини неявок невідомі. 22.12.2021 року за місцем мешкання ( АДРЕСА_1 ) був перевірений ОСОБА_1 . Мешканець с.Комар ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 проживає в м.Харків, точна адреса не відома.

Згідно довідки, наданої Комарською сільською радою за № 7 від 11.01.2021р. ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживає в м.Харків.

Згідно довідки, наданої Великоновосілківським відділом ДВС за № 1427/21/87 від 12.01.2022р. ОСОБА_1 фактично проживає в м.Харків.

Згідно довідки, наданої Відділенням поліції №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області за № 374/802/2022 від 14.01.2022р. ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживає в м.Харків.

20.01.2022 року до Великоновосілківського районного суду було направлене подання на підставі ст. 304 КУгіАП у відношенні ОСОБА_1 для вирішення питання, пов`язаного з виконанням даної постанови.

Постановою Великоновосілківського районного суду від 10.02.2022 року у задоволенні подання Волноваського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр гіробації» в Донецькій області було відмовлено.

Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Волноваської РДА ОСОБА_1 , на обліку, як внутрішньо переміщена особа не перебуває.

Відповідно повідомлення Великоновосілківського СМЄ, труп вищезазначеної особи для судово-медичного дослідження не доставлявся.

Згідно відповіді відділу Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції смерть ОСОБА_1 , не реєструвалась.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, факт перетину засудженого ОСОБА_1 , державного кордону не виявлений.

Згідно довідки Комарської сільської ради, в с.Комар ОСОБА_1 не проживає.

Згідно довідки Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного МРУ МЮ (м.Харків), виїзд з метою перевірки за місцем мешкання не можливий у зв`язку з веденням активних бойових дій на території району.

Враховуючи викладене просить суд про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт на підставі ст. 80 КК України, застосувавши аналогію закону.

Представник органу пробації в судове засідання не прибув, хоча зазначений орган повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши та проаналізувавши надані матеріали, доходжу наступного висновку.

Так, постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 11.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт.

Постанова суду набрала законної сили та була звернута до виконання надіслана до відповідного органу з питань пробації, яким була отримана у той же день та прийнята до виконання.

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Статтею 304 КУпАП передбачено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання. При цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст. 247 КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Згідно з ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За приписами ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова суду від 11.11.2021 року у справі № 220/1688/21 щодо ОСОБА_1 є чинною, своєчасно звернута до виконання.

Під час виконання постанови можуть бути вирішені, зокрема, питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та припинення її виконання (ст.ст. 301, 302 КУпАП).

Водночас норми КУпАП не передбачають звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, накладеного постановою суду, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Місце знаходження (перебування) ОСОБА_1 не встановлено, в розшук останнього оголошено не було, відсутні дані про призов на військову службу за мобілізацією.

Положеннями ст. 325-4 КУпАП передбачено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, а у разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт - до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт не відбув, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Передбачені ст. 325 4 КУпАП заходи органом пробації не вживалися.

Враховуючи, що норми КК України не підлягають застосуванню за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України), а діючим КУпАП, в межах якого і повинно вирішуватись вказане подання, не передбачено правової можливості звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, та з огляду на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання (ст. 129 1 Конституції України, ст. 298 КУпАП) у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 298, 304 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу № 7 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина