Справа № 743/101/24
Провадження №3/743/95/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року смт Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Бредюка О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі міського типу Ріпки матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, до адміністративної відповідальності не притягувався в силу положень статті 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

07.01.2024 р. о 06 год 38 хв в Чернігівській області, Чернігівському районі, в смт Ріпки по вул. Вишнева, 66, водій ОСОБА_1 керуючи т/з BMW, д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою «Drager» на місці зупинки, або в лікаря-нарколога в медичному закладі «Ріпкинська центральна районна лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

01.02.2024 р. від захисника Бредюка О. М. до суду надійшли письмові пояснення, зареєстровані за вх. № ЕП-80/24-Вх, в яких зазначено, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку захисника, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вимагалося працівниками поліції без видимих на те причина, оскільки згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 р. № 1452/735 в розділі ІІІ, пункт 2 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проте, поліцейськими не була названа жодна ознака стану алкогольного сп`яніння водію, а тому і правової підстави для проходження огляду не було.

01.02.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні (розгляд справи № 743/1861/23).

14.02.2024 р. від захисника Бредюка О. М. надійшло клопотання про долучення доказів до справи, зареєстроване за вх. № 606/24, до якого долучено довідку форми 5; довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, згідно якої молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на посаді водія інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення; копію посвідчення УБД; роздруківку постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.12.2023 р. (справа № 734/4787/23).

У судовому засіданні 21.02.2024 р. ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 04.01.2024 р. приїхав із зони бойових дій, із Донецької області, та у той день, дійсно, вживав спиртні напої. Однак у подальшому він алкоголю не вживав. 07.01.2024 р. вранці йому потрібно було їхати. Він змушений був прогріти автомобіль, щоб у нього відкрився багажник. Тому він прогрівав автомобіль біля свого двору. У цей час під`їхала поліція. Поліцейський спочатку сказав йому, що він їхав із заліпленим номерним знаком, потім вихопив у нього документи і запропонував пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, але ознак алкогольного сп`яніння не назвав. ОСОБА_1 образився на поліцейського за те, що у нього силою забрали документи. Розізлився та пішов. Наявність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі, заперечив. Зазначив, що іноді заїкається.

У судовому засіданні 21.02.2024 р. захисник Коцубенка В. В. зазначив, що хоча поліцейські і кажуть під відеозапис, що їхали за ОСОБА_1 від мосту, але рух автомобіля жодним чином не зафіксовано. Сам ОСОБА_1 увесь час заперечував факт керування транспортним засобом. Захисник звернув увагу суду на те, що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 натискав на гальма, з вихлопної труби не ішов дим. Захисник також зауважив, що для того, аби пропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський зобов`язаний повідомити особу про ознаки, які для поліцейського дали підстави припускати, що особа перебуває у стані сп`яніння, як це передбачено Інструкцією № 1452/735. Натомість, поліцейських таких ознак не назвав, а зазначив їх у матеріалах, які складені у часовому проміжку пізніше пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння. Також захисник звернув увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_1 повернувся із зони бойових дій і тому його психоемоційний стан міг дозволити йому продемонстровану відповідну поведінку. Але і при цьому, на переконання захисника, до того, як у ОСОБА_1 забрали права, його поведінка була нормальною. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права. Відтак захисник наполягав на тому, що вимога поліцейського про проходження огляду була незаконною, а тому ОСОБА_1 не був зобов`язаний її виконувати, а всі докази, наявні в матеріалах справи є недопустимими.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши докази, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Щодо доводів учасників процесу про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, суд зауважує, що факт керування автомобілем видно на відеозаписі з першої секунди його здійснення. Певний час автомобіль рухається з увімкненими передніми фарами, змінюється його геолокація, вмикаються стоп-сигнали та автомобіль зупиняється. В цей час на поліцейському автомобілі вмикаються проблискові маячки.

Зазначаючи про те, що автомобіль не рухався, ОСОБА_1 , між тим, під час відеофіксації висловлюється наступним чином: «Ви мене навіщо зупинили?» (06:44), «Я під будинком стою, менти зупинили» (06:47), «Ти мене чьо зупинив?» (06:50).

Також суд звертає увагу, що постановою серії ЕНА № 1200156 від 07.01.2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком. Натомість, стороною захисту не надано доказів, що вказана постанова оскаржувалась ОСОБА_1 , в тому числі, з підстав заперечення факту керування автомобілем. При цьому, 29.01.2024 р. захисник ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи № 743/101/24, у яких наявна вищезазначена постанова.

Відтак заперечення факту керування транспортним засобом суд сприймає як захисну версію захисту з метою уникнення відповідальності.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що йому не були повідомлені ознаки сп`яніння суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2 Р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Частиною 5 Р. 2 вказаної Інструкції передбачається, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відтак проведенню огляду на стан сп`яніння має передувати інформування особи про порядок застосування спеціального технічного засобу. Обов`язковість повідомлення особі перед проходженням огляду конкретних ознак стану сп`яніння положеннями вищепроцитованих нормативних актів не передбачена. З огляду на що, повідомлення поліцейським особі про виникнення у нього підстав для проведення огляду суд вважає достатнім.

Захисник обґрунтовано наполягав на необхідності існування у поліцейського реальних, а не уявних, сумнівів щодо сп`яніння особи, що судом приймається до уваги. Однак, з даного приводу суд констатує, що ОСОБА_1 , дійсно, демонстрував поведінку, що не відповідає обстановці (поводив себе зухвало, агресивно, демонстрував неповагу до правоохоронних органів при виконанні ними службових обов`язків, висловлювався нецензурною лайкою, покинув місце складання адміністративних матеріалів). При цьому, заперечення щодо можливості на відстані відчути запах алкоголю з порожнини рота з огляду на те, що особа не дихала поліцейському безпосередньо в обличчя (перебування в інтимній зоні контакту), не спростовують можливості відчути запах алкоголю на відстані особистої зони чи зони соціального спілкування. При цьому, факт порушення мови ОСОБА_1 , фактично, визнав у судовому засіданні, повідомивши суд, що іноді заїкається.

За цих обставин, суд приходить до висновку, що у поліцейського були обґрунтовані підстави звернути увагу на стан особи, який викликав сумнів у тому, що особа є тверезою.

Надаючи оцінку доводам щодо нероз`яснення працівниками поліції прав, суд звертає увагу на ту обставину, що на переглянутому відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , з якого вбачається, що працівник поліції неодноразово намагався роз`яснити особі права, але ОСОБА_1 його перебивав, намагався говорити голосніше поліцейського одночасно з ним, демонстрував абсолютну незацікавленість у тому, що йому говорив поліцейський. В подальшому ОСОБА_1 пішов на приватну територію, спрямувавши в бік працівника поліції нецензурний коментар, що остаточно продемонстрував його незацікавленість участі у процедурі складення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що під час безпосереднього розгляду справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні судом було роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його права, та з`ясовано зрозумілість їх змісту. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 забезпечив свій захист уповноваженим захисником. Правом надання зауважень щодо протоколу ОСОБА_1 скористався під час судового розгляду. Можливість відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 використав під час складення адміністративних матеріалів, та був повідомлений про відповідальність за таку відмову. Також судом з відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 жодним чином не обмежувався у проведенні телефонних розмов. Проти визнання вини ОСОБА_1 заперечував, у протоколі не підписувався.

Водночас, зазнаючи про те, що права поліцейським йому роз`яснені не були, ОСОБА_1 не вказав, яке саме з порушених прав на стадії адміністративного розслідування призвело до невідворотних наслідків, що виявились під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто таких, що безповоротно не можуть бути реалізовані під час розгляду справи по суті, незважаючи на можливість отримання роз`яснень таких прав у судовому засіданні.

З огляду на наведене, у суду відсутні підстави для висновку про те, що зібрані поліцейським матеріали є недопустимими доказами у справі, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено.

При цьому, факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечує.

Доводи сторони захисту про те, що документи відбиралися працівниками поліції у ОСОБА_1 «силою» не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, позаяк з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надав документи працівникам поліції добровільно, і лише після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння почав наполягати на їх поверненні. Тому у суду відсутні підстави для висновку про перевищення службовими особами органу поліції своїх повноважень.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні в частині відсутності заперечень факту відмови від проходження огляду.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, та вони у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид покарання, суд позбавлений можливості враховувати при призначенні покарання особу порушника, обтяжуючі та пом`якшуючі відповідальність обставини, що також відповідає положенням ст. 33 КУпАП, якою виключається можливість при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В контексті цієї імперативної вимоги статті 33 КУпАП суд критично ставиться до можливості застосування аналогії закону у даній справі із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України з огляду на таке.

Аналогією закону є застосування іншого закону (в даному випадку відмінного від КУпАП), що регулює подібні правовідносини, за умови відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини.

Численна практика ЄСПЛ засвідчує, що адміністративне правопорушення, розгляд якого відбувається судом, має кримінальний характер, в тому числі щодо позбавлення особи спеціального права.

В той же час, кримінальний характер адміністративного правопорушення визначається за ступенем наближеності до суспільної небезпеки, яка створюється вчиненням кримінального правопорушення, однак не означає абсолютної можливості застосування до адміністративного правопорушення правил, передбачених Кримінальним кодексом України, в частині накладення стягнення.

За положеннями ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Вказана норма кореспондується з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, згідно якого виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

При цьому, Кримінальний кодекс України не може вважатися іншим законом, який визначає як сталі межі стягнень за адміністративне правопорушення, так і зміщення таких меж в бік пом`якшення.

Це вбачається також з того, що згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Фраза «крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», наявна у положеннях вищепроцитованої норми, на думку суду, забороняє при накладенні стягнення, передбаченого ст. 130 КУпАП, враховувати обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, в тому числі факт служби на посаді водія.

Натомість, положення ст. 69 Кримінального кодексу України вимагають в обов`язковому порядку встановлення наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та урахування особи винного.

Відтак Кодекс України про адміністративні правопорушення станом на дату розгляду справи судом у ст. 33 КУпАП відображає волю законодавця на заборону врахування судом обставин, що пом`якшують покарання, та особи винного, що прямо суперечить положенням ст. 69 КК України, а тому застосування аналогії закону за цих обставин є неприпустимим.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 69 КК України передбачено обмеження у можливості для суду не призначати додаткового покарання як обов`язкового, якщо основне покарання у виді штрафу сягає розміру понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма не може бути застосована у справах про адміністративні правопорушення в контексті співмірності основного покарання, а тому суд за будь-яких обставин позбавлений можливості застосувати положення ст. 69 КК України, оскільки застосуванню частини першої цієї статті обов`язково має передувати перевірка обмежень, встановлених кримінальним законом у частині другій цієї статті.

Таким чином, перебування ОСОБА_1 на посаді водія інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення не може бути враховано судом при призначенні покарання.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 401, 130, 221, 245-249, 251, 256, 276-279, 280, 281, 283 - 292 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Реквізити для оплати штрафу:

Банк отримувача: ГУК в Чернігів.обл/Черніг.обл/21081300

Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37972475

Рахунок отримувача: UA0025001

Призначення платежу: 21081300; Серія; Номер протоколу

Штраф, відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП, має бути сплачений особою, щодо якої застосований, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП строк, стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до статті 308 КУпАП.

Реквізити для стягнення судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу: судовий збір на користь держави №___/____/____ (номер справи про стягнення судового збору).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. В. Кравчук