Провадження №: 3/336/60/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

06 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна,

розглянувши об`єднанні справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, ВЧ НОМЕР_1 , військовослужбовець, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.139, 124 КУпАП, -

за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Полуляха С.Ю.

встановив:

19 жовтня 2023 року до суду надійшли справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.139, 124 КУпАП.

Судом вживались заходи для виклику ОСОБА_1 до суду на 02.11.2023 року о 14-45 год., проте останній не з`явився у суду були відсутні відомості про належне повідомлення особи справу відкладено на 23.11.2023 року о 13-45 год.

Постановою суду від 23.11.2023 вищезазначені матеріали об`єднано в одне провадження, визначено єдиний номер справи № 336/11031/23 пр. 3/336/5972/23.

23.11.2023 року від адвоката Штенгелова О.В. надійшла заява про відкладенняя судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, у звязку з чим справу відкладено на 11.12.2023 року о 14-15 год.

11.12.2023 року від адвоката Полуляха С.Ю. надійшла заява про відкладенняя судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, у звязку з чим справу відкладено, враховуючи перебуванні судді у відпустці, на 10.01.2024 року о 13-45 год.

10.01.2024 року в судовому засіданні за участі захисника досліджено матеріали справи та досліджено відеозапис з місця події, після чого захисник заявив клопотання про виклик ОСОБА_1 , оскільки враховуючи досліджені матеріали виникли запитання до останнього, у звязку з чим справу відкладено на 06.02.2024 року о 12-00 год.

04 жовтня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Запоріжжі Шевченківському районі на трасі Н-15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував безпечного інтервалу, та при зміні напрямку руху не переконався у безпеці руху, в результаті чого здійснив наїзд на дорожнє огородження, а саме відбійник. В результаті зіткнення транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, травмованих не має, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб належить ОСОБА_2 , про що міститься запис в протоколі.

В судовому засіданні, 06.02.2024 року ОСОБА_1 вину визнав у вчиненні ДПТ, підтвердив обставини, викладені в протоколі.

Крім визнання вини, вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 622382 від 04 жовтня 2023 року, в якому зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 жовтня 2023 року, якою підтверджується місце дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням прив`язки, а також підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_2 , власник якого є ОСОБА_2 (БАВ 282079), отримав пошкодження передньої лівої частини транспорту. Схема місця ДТП підписана учасниками ДТП без будь-яких зауважень, а також інспектором, який склав дану схему; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, в якому зафіксовані пошкоджння транспортного засобу, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04.10.2023 р.; рапортом; фототаблицею, де зафіксовано транспортний засіб, місце події та пошкодження транспортного засобу.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доведено обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фототаблицею з місця ДТП тощо, а тому суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 невиконання вимог п. п.п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою - шостою статті 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - шостій статті 38 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення закінчився, правопорушення не є триваючим, дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - шостій статті 38 КУпАП.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з протоколу, правопорушення було вчинено 04 жовтня 2023 року.

Строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

В діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП що підтверджується дослідженими матеріалами справи, однак строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справу необхідно закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 512958 від 04 жовтня 2023 року, 04 жовтня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м. Запоріжжі Шевченківському районі на трасі Н-15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував безпечного інтервалу, та при зміні напрямку руху не переконався у безпеці руху, в результаті чого здійснив наїзд на дорожнє огородження, а саме відбійник. В результаті зіткнення транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, травмованих не має. Чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 139 КУпАП.

До вказаного протоколу додані такі ж матеріали, як і у справі за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, диспозиція ч. 1 ст. 139 КУпАП зазначає про пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене, - тобто, не прив`язує дані порушення саме до порушення суб`єктом адміністративного проступку правил дорожнього руху, що спричинили такі пошкодження, оскільки такі дії кваліфікуються за ст. 124 КУпАП.

Будь яких даних, які б свідчили про вчинення дій ОСОБА_1 не пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху України, що виразилися у пошкодженні автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04.10.2023 р. покриття проїзної частини не має пошкоджень

В протоколі час вчинення правопорушення зазначено 04 жовтня 2023 року о 15 годині 35 хвилин.

Співставляючи обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, суд встановив, що інкримінована ОСОБА_1 подія в контексті притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП та ст.124 КУпАП означені, як вчинені в один день та один час, що викликає сумніви у інкримінованій за даним протоколом, за ч.1 ст.139 КУпАП самої події.

При цьому, до обох протоколів додані одні й ті ж докази, зокрема одна і та же схема місця ДТП, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04 жовтня 2023 року, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04 жовтня 2023 року, фототаблиця, де зафіксовано транспортний засіб, місце події та пошкодження транспортного засобу.

Зазначені вище обставини, на переконання суду, у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

Отже, посадова особа, що склала протоколи про адміністративні правопорушення, помилково прийшла до висновку про те, що, у зв`язку з недотриманням п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, одні й ті самі дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати і за ст. 124 КУпАП, і за ч. 1ст. 139 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип та виходячи з вищенаведеного, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КупАП підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 621753 від 04 жовтня 2023 року, 04 жовтня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м. Запоріжжі Шевченківському районі на трасі Н-15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю с порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та від медичного огляду у лікаря-нарколога відмовився, від керування відсторонений, водія відсторонено від керування, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як докази вини особи у вчиненні правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП до протоколу надано: - направленням на огляд водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, рапорт; довідка про відсутність повторності на наявності посвідчення водія, витяг з підсистеми адмінпрактика щодо особи у вигляді таблиці.

ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, він вжив алкоголь після того, як потрапив в ДТП, оскільки розхвилювався. Його ніхто не зупиняв. Автомобіль після ДПТ був пошкоджений, що унеможливлювало його рух, він викликав евакуатор, але він довго не приїздив. Приблизно о 17-30 год. проїжджали працівники поліції, побачивши пошкоджене авто підійшли до нього та почали з`ясовувати обставини, він їх не викликав. Працівникам поліції він пояснював, що їхав з військової частини, розмовляв по телефону з дружиною, не впорався з керуванням та скоїв ДТП.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надавав і на місці події, що зафіксовано на відеозаписі доданому до протоколу.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідує, що розпочато запис 04 жовтня 2023 року о 17-36 год., тривалість запису 2 год.06 хв. на відео зафіксовано, як працівники поліції під`їхали до пошкодженого автомобілю, який знаходився на автодорозі біля відбійника, напроти на узбіччі дороги сидів чоловік. Під час спілкування з працівниками поліції останній пояснив, що керував транспортним засобом, їхав сам, врізався у відбійник та пошкодив автомобіль. Після чого вживав алкоголь. Повідомив, що ДПТ було близько 15-00 год. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовився, пояснив що його ніхто не зупиняв, наголосив на тому, що після ДТП вживав алкогольні напої, після чого працівники поліції склали на ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідків події не було.

Факту керування транспортним засобом на відеозаписі не зафіксовано, автомобіль працівники поліції не зупиняли.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, він вжив алкоголь.

В даному випадку встановлені судом фактичні обставини справи суперечать, обставинам викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 621753 від 04 жовтня 2023 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом доведено обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фототаблицею з місця ДТП тощо, а тому суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 невиконання вимог п. п.п.12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Частиною 4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пункту 2.10 є Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди, оформлення ними відповідних матеріалів та, в разі необхідності, проведення уповноваженою особою медичного огляду водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення вказане невірне посилання на конкретну норму закону, в протоколі уповноважена особа кваліфікувала дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, така кваліфікація суперечить обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 621753 від 04 жовтня 2023 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин, судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 33, 36, 38, 245, 247, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 139 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік