Провадження №3-в/756/13/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши подання начальника Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 год.

15.03.2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло подання начальника Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській, в якому просять вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт, накладеного за постановою суду від 06.11.2019, у зв`язку із закінченням строку давності виконання вказаного судового рішення.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що вказана постанова суду перебуває на виконанні в органі пробації, однак ОСОБА_1 на виклики такого не з`являється, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактичне місце проживання такого встановити не вдалося за можливе. З огляду на вказане, з посиланням на ст. 80 КК України та аналогію закону, враховуючи, що постанова суду не виконана впродовж двох років з дня набрання такою законної сили, представник органу пробації просить подання задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.247 КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування ст. 80 КК України суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді виконання громадських робіт на строк сорок годин, у вільний від навчання час.

Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком сорок годин не виконано, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи органом пробації не вживалися, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання передчасно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду та вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ухилення від відбування адміністративного стягнення.

На підставі вказаного, керуючись ст. ст. 183-1, 302, 304, 325-4 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя А.В. Шевчук