ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/253/24 Справа № 694/102/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №694/102/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Звенигородського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Павленка С.І.,

в с т а н о в и л а:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 08.01.2024 року о 00.32 год. по вул. Шевченка 4-А у м. Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області, керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікувальному закладі «Звенигородська БЛІЛ». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Павленко С.І. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Це підтверджується відеоматеріалами із нагрудної камери працівника поліції, з яких вбачається, що працівники поліції про здійснення ними відеозапису його не попереджували і не пояснювали причину зупинки.

Крім того, після зупинки транспортного засобу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, в тому числі і право на запрошення адвоката для захисту його законних прав та інтересів, тим самим допустили порушення права на захист ОСОБА_1 .

Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, протокол про адміністративне правопорушення на місці його зупинки на вул. Шевченка в м. Звенигородці не складався і його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, як на місці зупинки, так і в медичному закладі в м. Звенигородці, де він проходив освідчення і де складався протокол, йому до ознайомлення із протоколом не роз`яснювались, чим було допущено порушення його права на захист.

Зазначає, що вищевказані факти підтверджуються відеоматеріалами із нагрудної відеокамери працівника поліції, які підтверджують порушення права на захист ОСОБА_1 , а тому докази, на які посилається суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не можуть бути взяті до уваги, як докази, так як вони являються недопустимими.

Разом з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 адвокат Павленко С.І. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.03.2024, мотивуючи її тим, що суд першої інстанції розглядув справу за відсутності як ОСОБА_1 , так і без нього, як його захисника. Оскаржувана постанова не була направлена ОСОБА_1 та не отримувалася ним в канцелярії суду першої інстанції, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 08.01.2024 він, незважаючи на те, що була комендантська година поїхав в аптеку, оскільки у нього захворіла дитина, у неї була температура. Він заїхав на заправку за цигарками, а там зустрів хлопця, який воював, і у зв`язку з тим, що у нього було день народження він пригостив хлопців пляшкою шампанського. Сам він алкоголю в той день не вживав. Від`їхавши від заправки 500 метрів - він був зупинений працівниками поліції. Вважає, що зупинка була безпідставною і працівники поліції не пояснили йому причини зупинки.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника адвоката Павленка С.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає, що слід визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними, та поновити його.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується: даними протоколу про адміністративне порушення серії ААД №048417 від 08.01.2024 року; даними висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 08.01.2024 року №90, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю 1.59 %.; даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, за кермом перебував саме ОСОБА_1 та не заперечував, що вживав алкоголь в зв`язку з тим, що у нього було день народження.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Для об`єктивного розгляду справи та прийняття законного рішення, апеляційним судом був переглянутий відеозапис з бодікамер працівників поліції щодо подій від 08.01.2024 за участю ОСОБА_1 , зі змісту якого встановлено, що працівниками поліції був зупинений автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в комендантську годину. Працівниками поліції водію ОСОБА_1 було повідомлено, що він, перебуваючи на заправці, вів себе зухвало, оскільки вживав разом з пасажирами свого автомобіля шампанське, та в подальшому сів за кермо автомобіля. На що ОСОБА_1 визнав, що він не правий та казав працівникам поліції , щоб вони його вибачили. У розмові з ОСОБА_1 працівниками поліції у нього були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота і йому було запропоновано пройти огляд а стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився, і йому було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, на що останній погодився, і в подальшому був доставлений працівниками поліції до лікувального закладу Звенигородської БЛІЛ та був оглянутий лікарем даної установи ОСОБА_2 . ОСОБА_1 за допомогою приладу алкотестеру Алкофор 307, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння , результат якого склав 1,59‰ алкоголю, та був складений висновок щодо проведеного огляду (а.с.3).

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, працівником поліції йому було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (відео 1371170__0024 01:29:26), на що останній зазначив, що роз`яснені йому права і обов`язки, в тому числі право на запрошення адвоката для свого захисту йому зрозумілі, пояснення надавати відмовився.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , є неспроможними, оскільки, як вбачається з відеозапису події від 08.01.2024 за участю ОСОБА_1 , автомобіль останнього був зупинений у зв`язку з тим, що він керував автомобілем в період дії комендантської години.

Слід наголосити, що Указом Президента України в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час.

Пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Доводи апелянта проте, що йому не були роз`яснені його права та обов`язки до складання протоколу, є неспроможними, оскільки спростовуються переглянутим відео з бодікамер працівників поліції.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, зазначивши при цьому, що з протоколом він не згідний.

Разом з тим, слід наголосити, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у закладі охорони здоров`я Звенигородської БЛІЛ у присутності працівників поліції. Висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. У вказаному висновку №90 від 08.01.2024 встановлено діагноз ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Отже, медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено з дотриманням ст.266 КУпАП, лікарем Звенигородської БЛІЛ, тобто у закладі, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, у порядку, визначеному законом, сумнівів у недотриманні процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння у суду апеляційної інстанції немає.

Апеляційним судом поновлено право ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду він особисто разом з захисником ОСОБА_3 приймали участь в судовому засіданні, апеляційним судом було проведено дослідження доказів, переглянуто відео з портативних відеокамер поліцейських, тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого рішення по суті щодо нього.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими. Таку позицію слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.03.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою та вмотивованою і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Павленку С.І. строк на апеляційне оскарженя постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павленка С.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка