ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Грищенка В.В. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Грищенка В.В.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року водій ОСОБА_1 06 вересня 2023 року о 04.00 год. на технологічній дорозі ЦОФ-терикон в Павлоградському районі, керуючи транспортним засобом Фотон, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Фотон, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , який вказував, що зустрічний автомобіль в безпосередній близькості від нього різко змінив напрямок руху вліво, виїхавши на його смугу руху, внаслідок чого і відбулось зіткнення. Зазначає, що виїзд ОСОБА_1 на зустрічну смугу руху об`єктивно нічим не підтверджений. Вказує, що відповідно до схеми кожен з учасників ДТП стоїть на своїй смузі руху, місце зіткнення, яке позначене хрестиком, находиться на смузі зустрічного для ОСОБА_1 руху, але з розміру до нього 5,4 м від лівого краю проїзної частини по ходу його руху, тобто місце зіткнення знаходиться на його смузі руху, оскільки ширина зустрічної смуги руху 4 м, а із розміру 2.4 м до хрестика слідує, що місце зіткнення зустрічна смуга руху. Вважає, що пояснення ОСОБА_2 про зміну ОСОБА_1 напряму руху без підтвердження іншими доказами не можуть бути взяті в основу обвинувачення останнього.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому положеннями п. 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього; протоколі огляду місця ДТП від 06 вересня 2023 року; поясненнях водіїв учасників ДТП, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у суді першої та апеляційної інстанцій, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з оскаржуваної постанови суд оцінив показання учасників ДТП у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами та прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв учасників ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 06 вересня 2023 року о 04.00 год. на технологічній дорозі ЦОФ-терикон в Павлоградському районі, керуючи транспортним засобом Фотон, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Фотон, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у протоколі огляду місця ДТП та у схемі місця ДТП, в яких зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, яке розташовано на зустрічній для ОСОБА_1 смузі руху.

При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілю Фотон, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортному засобу Фотон, д.н.з. НОМЕР_2 , які зафіксовані у протоколі огляду місця ДТП, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суд першої та апеляційної інстанцій критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що він не змінював напрямок руху, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

Посилання захисника на те, що відповідно до схеми місця ДТП місце зіткнення, яке позначене хрестиком, з розміру до нього 5,4 м від лівого краю проїзної частини по ходу його руху знаходиться на смузі руху ОСОБА_1 , оскільки ширина зустрічної смуги руху 4 м, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з рапорту старшого слідчого СП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області при здійсненні заміру місця зіткнення за орієнтир було взято середину проїзної частини, тобто її розподіл на дві смуги руху, та електроопору, тому замір відстані, яка складає 5,4 м здійснено не до краю проїзної частини, а до електропори, яка вказана на схемі.

При цьому суд апеляційної інстанції не надає оцінки діям другого водія учасника ДТП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП головуючому судді по даній справі для розгляду не надавався.

З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції оцінив надані учасниками ДТП пояснення та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не був уважний, не дотримався вимог ПДР України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось ДТП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Грищенка В.В. залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот