Справа № 308/2850/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації ввезеного ним на митну територію України причіп марки «РА 1», номер кузова НОМЕР_1 , р. н. знак НОМЕР_2 , вартість якого згідно матеріалів справи складає 1 290 євро, що згідно з курсом НБУ на 14.01.2024 становить 53 845 грн. 89 коп.

У разі неможливості конфіскувати причіп марки «РА 1», номер кузова НОМЕР_1 , р. н. знак НОМЕР_2 на підставі ч. 2 ст. 541 МК України, стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави його вартість, а саме: 1 290 євро, що згідно з курсом НБУ на 14.01.2024 становить 53 845 грн. 89 коп.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

На постанову суду захисник-адвокат Немеш І.В., 14.05.2024 подав безпосередньо до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2024 року та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно захисник подав заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2024 року, посилаючись на те, що захисником постанову від 10 травня 2024 отримано лише 07 травня 2024 року, тому було неможливо оскаржити у визначений законом строк, та просить такий поновити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи адвоката Немеша І.В., апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту винесення постанови.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, захисник-адвокат Немеш І.В. посилається на несвоєчасне отримання копії судового рішення, а саме 07 травня 2024 року.

В той же час, за правовим змістом зазначених КУпАП норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений особі, яка подала апеляційну скаргу, тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 22.04.2024 за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. В матеріалах справи на (а.с. 14) міститься заява останнього на отримання ним судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення від 14.01.2024, на (а.с. 19) наявна заява ОСОБА_1 від 27.02.2024, в якій він клопоче долучити документи до матеріалів справи та просить справу закрити за відсутністю адміністративного правопорушення та на (а.с. 24, 26, 28) містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, отже ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явився.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

При прийнятті рішення щодо поновлення строку, суди зобов`язані вказувати підстави поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26.04.2007, та «Трух проти України» від 14.10.2003).

Враховуючи той факт, що захисникадвокат Немеш І.В. подав апеляційну скаргу з порушенням строку на апеляційне оскарження, без зазначення об`єктивних причин, що перешкоджали ОСОБА_1 та йому оскаржити судове рішення у визначений законом десятиденний строк, а також те, що є незрозумілим, яке саме рішення оскаржує захисник, так як він зазначає різні дати постанов, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження захиснику-адвокату Немешу І.В. слід відмовити.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, окрім несвоєчасного отримання копії судового рішення, клопотання не містить.

За таких обставин апеляційний суд уважає, що захисник-адвокат Немеш І.В. не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення, у зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє особу яка подала апеляційну скаргу права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому необхідно конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно у встановлений законом строк оскаржити постанову суду з долученням належних та достатніх доказів.

При прийнятті рішення про необхідність відмови захиснику-адвокату Немешу І.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті, тому інші доводи апеляційної скарги, що не стосуються причин поновлення строку на апеляційне оскарження, не перевіряються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката Немеша І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, захиснику-адвокату Немешу Івану Васильовичу.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага