Справа № 206/729/24
Провадження № 3/206/435/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінова Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю сторін адміністративного правопорушення:

захисника-адвоката Рясного В.Д.

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 689458 від 28.01.2024, встановлено, що водій ОСОБА_1 , 28.01.2024 о 23 год. 10 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Бехтерева, буд. 55, керував транспортним засобом Chevrolet Cobalt державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законному порядку пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога, на що водій відмовився на відеокамеру 471247,471447, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 268 КУпАП, не явка в судове засідання особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не перешкоджає розгляду справи, оскільки участь зазначеної особи є необов`язковою, а тому вказану справу можливо розглядати без його участі.

Захисник-адвокат Рясний В.Д. в судовому засіданні просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що подав письмове клопотання ОСОБА_1 , вважаючи що вказаний протокол та зібрані у справі докази надані та здобуті з порушенням вимог чинного законодавства. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , суду показав, що працює інспектором вводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській. 28.01.2024 ним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки. Під час спілкування з останнім у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло та його поведінка не відповідала обстановці. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим було складено вказаний протокол.

Зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, за необхідне розглянути справу на підставі доказів, отриманих під час судового розгляду справи, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши свідка ОСОБА_2 , думку сторони захисту, вивчивши клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серіїААД № 689458 від 28.01.2024, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , 28.01.2024 о 23 год. 10 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Бехтерева, буд. 55, керував транспортним засобом Chevrolet Cobalt державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законному порядку пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога, на що водій відмовився на відеокамеру 471247, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а. с. 3);

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом 471247 та 471447, який міститься на DVD -R диску з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (DVD-R диск), з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі однак від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.01.2024 складену відносно ОСОБА_1 , згідно з яким встановлено, що у результаті огляду проведеного поліцейським, виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, а саме звужені зіниці оцей, що не реагують на світло та поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.5).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

До доводів ОСОБА_1 викладених в письмовій заяві про закриття справи, щодо тієї обставини, що йому не було роз`яснено його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу, суд відноситься критично та не приймає їх до уваги, оскільки вказана обставина спростовуються показами наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_2 під присягою, який зазначив, що ним було виконані вимоги ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП під час складання відносно ОСОБА_1 .

Також слід зазначити, що роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, саме під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у відповідному медичному закладі нормами КУпАП не передбачено.

Окрім того, суд також відноситься критично до доводів ОСОБА_1 , про те що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, модель, серія та номер засобу відео фіксації, які були застосовані під час складання протоколу, а також що відеофіксація є неповною, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п. 1.3 Розділу І "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Згідно з п.1.4.5 вказаної Інструкції метою використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Наданий на дослідження відеозапис з місця події містить інформацію щодо руху транспортного засобу та процедуру відмови водія від запропонованого огляду на стан сп`яніння. Так, відеозаписами 471247 та 471447, підтверджено відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає. Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на модель, серію та номер засобу відео фіксації не спростовує факту наявності події та складу адміністративного правопорушення та не здатне поставити під сумнів допустимість цих доказів в цілому. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим доказом, а відтак, долучені до справи відеозаписи у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того відповідно до п. 1 розділу II Інструкції від 07.11.2015 р. N 1395 та ст. 254 КУпАП в яких вказано "інші документи" не передбачає обов`язку поліцейського вказати про технічний засіб у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки не містить такої прямої вимоги, окрім цього, як вказувалося судом раніше, вказаний диск долучено до адміністративного матеріалу, який надійшов до суду, а відтак підстави вважати вказаний доказ недопустимим з наведеної підстави, відсутні.

Разом з тим, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про те, що невідомою є та обставина, чи сертифіковані в Україні засоби відеозапису, суд не приймає до уваги та відноситься критично, оскільки, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та протокол щодо нього складено за таку відмову (тобто порушення п.2.5 ПДР). Будь-яких клопотань з цього приводу працівникам поліції ОСОБА_1 не заявляв.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що відео не містить повного запису подій не може бути прийнято судом до уваги, оскільки як встановлено в ході судового розгляду, відеозапис з нагрудних камер співробітників поліції є безпреривними та не викликають у суду сумнівів, щодо достовірності зазначених обставин у складеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, як це зазначено в ст. 266 КУпАП, на переконання суду не впливають на оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються. Суд не приймає до уваги та відноситься критично, до доводів ОСОБА_1 , що його працівниками поліції не було доставлено до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Отже, працівники поліції не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для здійснення огляду повинні були забезпечити його проведення в закладі охорони здоров`я.

Як встановлено з дослідженого під час судового розгляду відеозапису, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі та повідомляли, що останній, відповідно до вимог закону, повинен пройти такий огляд в присутності працівника поліції. Проте ОСОБА_1 весь час зазначав, що він на передодні вказаних подій приблизно місяць тому вживав наркотичний засіб канабіс, а тому якщо поїде до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння в нього можуть бути виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, останній, як зафіксовано, ця обставина на відео вказує, що він працює у службі таксі, а тому наразі йому потрібно виконати замовлення і наразі поїхати до медичного закладу він не може. В подальшому на повторні пропозиції працівників поліції пройти такий огляд взагалі ухилявся від надання конкретної відповіді.

З вказаної поведінки водія, зафіксованої на відео, чітко видно, що останній ухиляється від проходження огляду в закладі охорони здоров`я на вимогу працівника поліції, який повинен забезпечити такий огляд в закладі охорони здоров`я в його присутності.

Вказана поведінка правопорушника правомірно розцінена працівником поліції, як відмова від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, що і було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо тверджень сторони захисту, про ту обставину, що на відеофіксації відсутній момент зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, що виключає факт керування останнім автівкою, суд не приймає до уваги та відноситься критично, оскільки відеозапис події розпочинається з того моменту, як водій ОСОБА_1 перебуває в автівці за кермом, а також останній неодноразово вказував співробітникам поліції, що працює з 05 години ранку, а відтак вказані посилання сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Отже, в поведінці водія ОСОБА_1 відобразилася об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Всі доводи правопорушника, викладені в письмових запереченнях, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються зібраними по справі доказами та розцінюються судом як версія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Щодо інших доводів, на які посилався правопорушника, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаджина стасі у проти Греції національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд вважає, що обсяг вмотивування даного судового рішення є достатнім для його прийняття.

Згідно з п.24 Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно з якої передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу чи події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди й посягає на громадську безпеку, особу правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Крім того, згідност. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко