Справа № 570/6269/23
Номер провадження 3/570/64/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., з участю ОСОБА_1 , його захисника адвоката Левченко К.Ю., потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Бринцевої С.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.07.1998 р. Дніпропетровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, працює апаратником екстракторщиком ТОВ "Соя-Біотек", за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, права згідно ст.ст. 268, 269 КУпАП та ст. 63 Конституції України роз`яснено,-

в с т а н о в и в:

10.11.2023 р. о 20 год. 39 хв. ОСОБА_1 перебував по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 , де виник конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_2 , чим вчинив відносно неї психологічне домашнє насильство, чим завдав психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, що вчинив повторно протягом року.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він ніяких протиправних дій не вчиняв відносно ОСОБА_2 , навпаки вона постійно провокує конфлікти. Після чергового такого нею спровокованого конфлікту щодо газового котла, він 10.11.2023 р. пішов з дому до товариша по справах, додому не повернувся. Йому подзвонив дільничий і пояснив, що треба знімати на відео. Потім вони домовилися з дільничним про надання ним пояснень щодо події 10.11.2023 р. У судовому засіданні 24.01.2024 р. пояснив, що він постійно йде на поступки для ОСОБА_2 і він на даний час згідний на її пропозицію з приводу поділу їхнього спільного нерухомого майна будинку, щодо запропонованих ОСОБА_2 13 000 доларів США. Заперечує проти того, щоб судом бралися до уваги пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 , яка повністю знаходиться під впливом матері ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Левченко в судовому засіданні підтримала письмові заперечення вх. 22354 від 21.12.2023 р. та додаткові пояснення вх. 576 від 11.01.2024 р. та просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити. Також заперечувала проти того, щоб судом бралися до уваги пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 , оскільки є сумніви, що вона взагалі була присутня під час події 10.11.2023 р. 19.01.2024 р. адвокат повідомила у судовому засіданні, що до цього часу на її адвокатський запит у разі наявності надати відео з нагрудних камер поліцейських за 10.11.2023 р. - відповіді не надано; у подальшому до суду клопотань щодо долучення доказів чи витребування доказів щодо вказаної обставини не надходило. Крім того, пояснює, що потерпіла ОСОБА_2 постійно погрожує та провокує ОСОБА_1 на конфлікти, маніпулює фактами, про що свідчать її попередні заяви та пояснення, про що долучає копії постанов Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/2335/23 від 09.06.2023 р. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення та у справі №570/2998/23 від 01.09.2023 р. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП згідно ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням; провадження у справі закрито. ОСОБА_1 ніякого насильства не вчиняв відносно ОСОБА_2 , пояснення останньої у всіх її заявах різняться, при виклику вказано економічне, у письмових заявах фізичне, у протоколі психологічне насильство. Обставинами, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, є поділ майна подружжя, а ОСОБА_2 не вчиняє ніяких дій щодо поділу і не погоджується на пропозиції ОСОБА_1 . Відсутні свідки, події, фото, відео-записи, є лише суперечливі пояснення потерпілої, які не є беззастережним доказом. Доказів щодо звернення за психологічною підтримкою після події матеріали справи не містять, від виклику ШМД вона відмовилася, ОСОБА_2 лише маніпулює викликами поліції. Вказує, що заява та пояснення потерпілої містять маніпулятивні твердження, які ґрунтуються на гендерних стереотипах. ОСОБА_1 не був присутній вдома 10.11.2023 р., що буде поліція, йому не було відомо, ніяких дій щодо уникнення від відповідальності він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 10.11.2023 р. ОСОБА_1 прийшов ввечері додому і зайшов до неї в кімнату, (вони живуть в одному будинку, однак в окремих кімнатах, на даний час існує спір з приводу поділу спільного майна подружжя), і почав забирати куплену нею сушилку для одягу, на якій сушився одяг, кричав, лаявся, вона пояснювала, що це її речі, її сушилка, він не реагував. Вона сказала, що викликає поліцію, після чого ОСОБА_1 пішов з хати і довго не повертався, на телефонні дзвінки не відповідав, вона його бачила на городі. Критично ставиться як до поведінки ОСОБА_1 , який покидає будинок 10.11.2023 р., коли вона викликає поліцію за його протиправні дії, так і до поведінки працівників поліції, які відзразу не склали протокол про адміністративне правопорушення, однак коли ОСОБА_1 26.11.2023 р. викликав поліцію, то вже він залишається в будинку, нікуди не йде. Їй немає куди з`їхати з будинку з неповнолітньою донькою, тим паче вона не має фінансової можливості оплачувати орендну плату за житло. 10.11.2023 р. вона в лікарню не зверталася, бо не було потреби.

Представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Бринцева С.С. в судовому засіданні підтримала письмові пояснення вх. 240 від 05.01.2024 р. та додаткові письмові пояснення вх. ЕП-208/24Вх від 11.01.2024 р. та просить застосувати до ОСОБА_1 максимальну міру стягнення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту, оскільки про наявність протягом тривалого часу протиправної поведінки ОСОБА_1 свідчать складені протоколи про адміністративне правопорушення відносно нього, а також відповідні постанови суду про притягнення до його до відповідальності. Вказує, що ОСОБА_1 знав, що вчиняє протиправні дії по відношенню до ОСОБА_2 та покинув будинок 10.11.2023 р. для того, щоб уникнути відповідальності. Пояснює, що твердження ОСОБА_1 , що саме він жертва домашнього насильства спростовуються долученими саме ним доказами. ОСОБА_2 не може покинути будинок, бо має неповнолітню дитину. На даний час притягнення 26.11.2023 р. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, оскаржується в суді.

За клопотанням потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Бринцевої С.С., у судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності законного представника ОСОБА_2 та психолога ОСОБА_4 пояснила, що 10.11.2023 р. ввечері ОСОБА_1 прийшов додому, зайшов до них з мамою в кімнату, почав «скакати», забирати сушилку з одягом, казав що вона його, ОСОБА_2 йому пояснювала, що це вона її купувала. Сушилка впала, мама повідомила йому, що викликає поліцію. Він також забрав прасувальну дошку. Потім ОСОБА_2 пішла в кухню, ОСОБА_1 пішов за нею та продовжував кричати, він «пхав, штовхав маму на кухні». Коли почув, що мама викликає поліцію, викидав її телефон. Він взяв «швирнув» її телефон також в іншу сторону і вийшов з хати. Вона не встигла включити телефон, вона не знімала події, які відбувалися, на відео.

Вислухавши учасників справи, пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 , дослідивши докази долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №952189 від 27.11.2023 р. та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, повністю доведена фактичними даними, що містяться у заяві ОСОБА_2 від 10.11.2023 р., де вона зі ст.ст. 383 та 384 КК України ознайомлена та попереджена, її письмових поясненнях від 10.11.2023 р., поясненнях неповнолітньої ОСОБА_3 , яка була опитана у судовому засіданні у присутності законного представника матері ОСОБА_2 та психолога ОСОБА_4 ; постанові Рівненського районного суду Рівненської області від 11.04.2023 р. у справі 570/1266/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, постанові Рівненського районного суду Рівненської області від 24.07.2023 р. у справі №570/2822/23 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, якими ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню.

Разом з тим, слід зауважити, що за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника адвоката Левченко К.Ю. у судовому засіданні було відтворено відеозапис щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 щодо події, яка відбувалася 26.11.2023 р., який долучено до справи за клопотання адвоката Левченко К.Ю., хоча вказаний доказ не має відношення до події 10.11.2023 р., однак як убачається з вказаного відеозапису, ОСОБА_1 пояснював про узгодження з дільничним дати можливості його явки для надання пояснень щодо події 10.11.2023 р.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Бринцева С.С. спочатку заперечували проти дослідження вказаного доказу у судовому засіданні, однак пізніше вказали про доцільність його дослідження та відтворення усього відеозапису, долученого до матеріалів справи адвокатом Левченко К.В.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 253 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Також слід вказати, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник. У рішенні Маточча проти Італії зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1] однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».[2]

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у його фабулі були відображені суттєві моменти, які стосувалися як фактичної сторони, так і правової кваліфікації інкримінованого діяння. Позиція сторони захисту протягом усього розгляду справи свідчить про те, що ОСОБА_1 розумів зміст обвинувачення і захист здійснювався саме від цього, а не будь-якого іншого обвинувачення.

Тому суд вважає, що формулювання об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення було сформульовано достатньо детально, щоб побудувати ефективний захист.

Крім того, у судовому засіданні заперечення захисника К.В. Левченко, щодо долучених письмових пояснень ОСОБА_2 від 10.11.2023 р., стосувалися лише вказівки на форми домашнього насильства, оскільки у заяві потерпілої вказано вчинення щодо неї фізичного насильства, а в протоколі про адміністративне правопорушення вже вказано психологічне.

Суд не може взяти до уваги як належний доказ листування, а саме смс повідомлення на соціальну мережу Телеграм директору потерпілої ОСОБА_2 , оскільки згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення». Крім того, як убачається з пояснень потерпілої, скріншот електронного листування, який наданий стороною потерпілої, надісланий на соціальну мережу Телеграм директору потерпілої ОСОБА_2 , тобто особі, яка не є учасником справи. Подаючи копію вказаного електронного доказу, не вказано на наявність у будь-кого його оригіналу. Тому суд, виходячи також з положень ст. 31 Конституції України, не бере його до уваги.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Оскільки на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, вважаю що в силу вимог ст.40-1 КУпАП з нього також підлягає стягненню судовий збір, оскільки доказів про звільнення від його сплати матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.40-1, ч.2 ст.173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови суду виготовлено та проголошено 25.01.2024 р. о 09 год. 00 хв.

Суддя Гнатущенко Ю.В.