Справа № 751/151/24 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н. В.
Провадження № 33/4823/373/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сащенка Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Місцевим судом встановлено, що 24 грудня 2023 року в 01 год 15 хв, по вул. Любецька, 183, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML 270 CDi, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0398, результат - 1,31проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Сащенко Ю.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що в порушення вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим позбавив його можливості бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, надавати пояснення та докази, заявляти клопотання. Вказує, що його підзахисний діяв у стані крайньої необхідності, оскільки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виконував наказ по службі про негайне прибуття до місця розташування підрозділу через неочікуваний виклик. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник втретє не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином. При цьому, захисник ОСОБА_3 тричі подавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні, на лікуванні, проте жодних доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду не надав. А тому апеляційний суд розцінює таку поведінку захисника як зловживання своїми процесуальними правами, з метою навмисного затягування розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №707733 від 24.12.2023, ОСОБА_1 , 24 грудня 2023 року в 01 год 15 хв, по вул. Любецька, 183, у м. Чернігові керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0398, результат позитивний - 1,31 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП ( а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0398, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,31 проміле, з чим останній погодився та поставив свій підпис (а.с.5).

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години. Під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, останній погодився пройти на місці; результат огляду - 1,31 проміле; та особисто підтвердив вживання алкоголю. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_1 не висловлював.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і виконуючи наказ по службі про негайне прибуття до місця розташування підрозділу через неочікуваний терміновий виклик, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він діяв у стані крайньої необхідності, є непереконливими, з огляду на таке.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 працівникам поліції повідомив, що везе пасажира додому і не вказував, що діяв у стані крайньої необхідності, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені ним обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені права ОСОБА_1 , так як розгляд справи було здійснено без участі останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст.130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник ініціювали відкладення судового розгляду, який був призначений на 17 січня 2024 року, у зв`язку з тим, що його захисник знаходиться у відрядженні та не може прийняти участь в засіданні.

В подальшому 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання також не прибули, надіслали заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою захисника, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було.

05 березня 2024 року місцевим судом було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та його захисником не було надано жодних підтверджуючих даних щодо поважності такого відкладення.

Отже ОСОБА_1 та його захисник ініціювали відкладення судового розгляду, з підстав хвороби та перебування захисника у відрядженнях, але суд розглянув справу, так як ОСОБА_1 надавалася можливість ознайомитися із матеріалами справи, розгляд такої неодноразово відкладався для забезпечення можливості прибути в судове засідання його захисника, час між судовими засіданнями був достатній для того, щоб за бажанням він міг залучити ще одного або іншого захисника, або надати особисто докази на спростування викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, чим він не скористався з власної ініціативи.

В такій поведінці сторони захисту апеляційний суд вбачає зловживання ОСОБА_4 та його захисником своїми правами з метою затягування розгляду справи аж до сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сащенка Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний