КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/602/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року під головуванням судді Демидовської А.І., у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ст. 173 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №286463 від 16 вересня 2023 року: 16 вересня 2023 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погодившись з указаною постановою, 07 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначав, що із оскаржуваним рішенням неможливо погодитися з огляду на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час розгляду справи, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення.

Зазначено, що судом розглянуто справу у відсутності даних про його повідомлення, чим допущено порушення прав, не надано оцінку змісту протоколу, як основному доказу вчинення правопорушення.

Крім того, вбачаючи розбіжність записів у протоколі із поясненнями ОСОБА_2 , судом не вжито заходів задля виклику зазначених у протоколі свідків, також судом не враховано, що ОСОБА_2 вже не вперше притягується до адміністративної відповідальності та в момент події перебував у стані алкогольного сп`яніння, що характеризує особу виключно із негативного боку та є обтяжуючими обставинами.

Вказує, що судом помилково не взято до уваги відео із CD-диску, мотивуючи відсутністю на ньому будь-яких даних описаного конфлікту.

Скаржник зазначає, що у якості підстав для звільнення судом зазначено факт відсутності у протоколі необхідних даних, зробивши висновок щодо відсутності вини в діях ОСОБА_2 .

Вказано, що судом не забезпечено своєчасного розгляд справи, посилаючись на те, що матеріали справи судом отримано 28 вересня 2023 року, натомість засідання судом призначено та здійснено розгляд лише 10 листопада 2023 року, тобто по проходженню півтора місяці. Натомість, строк розгляду справ за ст. 173 КУпАП складає 3 дні (ч.2, ст.277 КУпАП).

Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови було отримано лише 30 листопада 2023 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 38). Водночас, на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова була опублікована лише 28 листопада 2023 року.

Заслухавши в судовому засіданні захисника Дубчака В.А. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його захисника Кривов`яза М.С., який заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити,перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до вимог ст. 245, ст. 280, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Ніхто незобов`язаний до водити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточий проти України від 15 травня 2008 року"). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи". Також, як у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП встановлено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок - це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що долучені до справи докази не містять будь-яких відомостей про виниклий конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №286463 убачається, що 16 вересня 2023 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: м. Київ, проспект Чоколівський, 19 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

З долученого працівника поліції відеозапису встановлено, що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, який ініційовано останнім та який дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав неадекватну поведінку, не надавав чітких відповідей на питання поліцейських, щодо вказаного інциденту.

Згідно зі ст. 173 КУпАП, обов`язковими складовими об`єктивної сторони такого правопорушення як "дрібне хуліганство" є те, що вчинювані дії "порушують громадський порядок і спокій громадян".

Хоча законодавство України й не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, в той час безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають, крім іншого, на меті захист найвищої соціальної цінності в Україні: людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканості і безпеки, та забезпечення громадського спокою - спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Посягання на суспільні відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. До таких місць можна віднести під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, громадський транспорт; стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Також обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наслідки у вигляді порушення громадського спокою і спокою громадян.

Таким чином порушення громадського спокою завжди є порушенням громадського порядку і, відповідно, суд першої інстанції не вийшов за межі обвинувачення, виклавши встановлені обставини вчиненого правопорушення у тій формі, яка відповідає змісту диспозиції ст. 173 КУпАП.

Необхідно зазначити, що нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, різновид словесної брутальності, які висловлені публічно в місці, де можуть бути і були почуті людьми. Хоча словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю, проте використання нецензурних слів виявляє грубе, образливе ставлення до оточуючих незалежно від їх кількості. Вулиця в цьому сенсі є громадським місцем.

Відповідно до справи, районний суд розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 , в тому числі й щодо якого ОСОБА_2 вчинено хуліганські дії, що призвело до порушення прав скаржника та неповного з`ясування дійсних обставин справи.

Установлено, що ОСОБА_1 на підтвердження його пояснень про хуліганські дії порушника, оспорюючи законність постанови районного суду долучив до апеляційної скарги відеодокази події, яка сталася 16 вересня 2023 року та з якої чітко убачається, що ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у присутності інших громадян штовхав та погрожував ОСОБА_1 , висловлювався в його сторону нецензурною лайкою, поводив себе агресивно (а.с. 58).

Окрім цього, районним судом не надано належної оцінки інформації, яка міститься у долученому до справи працівниками поліції відеозапису події за наслідками прибуття за викликом та яким підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, який ініційовано останнім та який дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав неадекватну поведінку та не надавав чітких відповідей на питання поліцейських щодо своїх дій.

Отже, змістом зазначених записів, поясненнями ОСОБА_1 , а також частково поясненнями ОСОБА_2 підтверджено хуліганський характер дій порушника, який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці - спочатку у дворі житлового будинку, а потім - у під`їзді, висловлювався нецензурно, розмахував руками, намагався застосувати насильство, чим порушив спокій громадян.

Таким чином, враховуючи викладене апеляційний суд приходить висновку, що дії ОСОБА_2 , які кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, носять обґрунтований характер, оскільки він вчинив хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадському місці, образливе чіпляння до ОСОБА_1 , погрози, що порушило громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

Таким чином, всі перераховані вище обставини та докази у своїй сукупності вказують на доведеність того, що ОСОБА_2 у зазначеному в протоколі час та місці дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у справі достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_2 вчинив порушення громадського порядку і спокою громадян - дрібне хуліганство, у зв`язку із чим постанову суду першої інстанції слід скасувати та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу, в сумі 51 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, у сумі 536 грн 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар