Справа № 204/982/24
Провадження № 3/204/729/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., за участю прокурорки Красюк І.В., особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 , захисниці Шпакової Т.С., розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, судові справи №№ 204/982/24, 204/985/24, 204/994/24, 204/999/24, 204/1018/24.

Постановою суду від 14 лютого 2024 року вказані матеріали адміністративних справ відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження, з присвоєнням № 204/982/24 9том 1, а. с. 161-162).

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 79 від 25 січня 2024 року зазначено, що 27 червня 2023 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше наступного дня, а саме 28 червня 2023 року з моменту видання наказу № 30е від 27 червня 2023 року «Про преміювання», відповідно до якого встановив собі як лікарю-хірургу дитячому розмір диференційованої премії за результатами роботи в червні 2023 року в розмірі 8300 гривень, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів ні Національне агентство з питань запобігання корупції, ні інший визначений законом орган (посадову особу), до повноважень якого належить звільнення (ініціювання звільнення) особи з посади Дніпровського міського голову, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (том 1, а. с. 1-13).

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 96 від 25 січня 2024 року зазначено, що 27 травня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність; визначив розмір диференційованого премії собі як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в травні 2022 року в розмірі 8300 гривень; видав наказ № 21е від 27 травня 2022 року «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 2, а. с. 1-13).

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 102 від 25 січня 2024 року зазначено, що 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність; визначив розмір диференційованого премії собі як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в серпні 2022 року в розмірі 8300 гривень; видав наказ № 39е від 29 серпня 2022 року «Про преміювання» відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 3, а. с. 1-13).

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 110 від 25 січня 2024 року зазначено, що 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність; визначив розмір диференційованого премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в грудні 2022 року в розмірі 8300 гривень; видав наказ № 58е від 23 грудня 2022 року «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 4, а. с. 1-13).

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ,№ 107 від 25 січня 2024 року зазначено, що 28 листопада 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше наступного дня, а саме 29 листопада 2022 року з моменту видання наказу № 52е від 28 листопада 2022 року «Про преміювання», відповідно до якого встановив собі як лікарю-хірургу дитячому розмір диференційованої премії за результатами роботи в листопаді 2022 року в розмірі 8300 гривень, не повідомив, у встановленому законом випадку та порядку, про наявність у нього реального конфлікту інтересів ні Національне агентство з питань запобігання корупції, ні інший визначений законом орган (посадову особу), до повноважень якого належить звільнення (ініціювання звільнення) особи з посади Дніпровського міського голову, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (том 5, а. с. 1-13).

22 лютого 2024 року на адресу суду адвокаткою Шпаковою Т.С. подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (том 1, а. с. 163-178).

В обґрунтування клопотання зазначає, в діях ОСОБА_1 відсутні умови реального конфлікту інтересів. Вважає, що в даному випадку дії ОСОБА_1 не є дискреційними повноваженнями, а є імперативним виконанням вимог чинного законодавства. Обставини, які викладені в протоколах № 79, № 96, № 102, № 107, № 110 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не відповідають дійсності, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті, тобто наявністю дискреційних повноважень у вказаної особи. Натомість, ОСОБА_1 таких повноважень не мав, оскільки вказані накази про преміювання останнім були винесені виключно на виконання постанов Кабінету Міністрів України № 2 від 12 січня 2022 року «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», від 13 січня 2023 року № 28 «Деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я» та від 12 травня 2023 року № 482, якими проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеними постановами КМУ, всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації між категоріями у вигляді встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі до посадового окладу з урахуванням підвищень. Зазначеними рішеннями КМУ покладено обов`язок на керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я забезпечити виплату заробітної плати Медичному персоналу не менш, ніж у наведеному розмірі. При цьому, посадові оклади, визначені за тарифним розрядом, Урядом переглянуті не були, що свідчить про наявність неузгодженості між розміром посадового окладу медичних працівників та мінімальним рівнем заробітної плати, гарантованим державою. Натомість, відповідно до розділу II Колективного договору, преміювання працівників підприємства здійснюється за допомогою диференційованої премії, яка може виплачуватися у випадках внесення змін до чинного законодавства щодо встановления певного рівня заробітної плати окремих категорій працівників з метою недопущення невиправданого порівняння в оплаті праці працівникам. Розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Тому вважає, що вирішення питання про виплату надбавки (диференційованої премії), а також визначення її розміру обумовлене необхідністю виконання постанов КМУ від 12 січня 2022 року № 2, від 13 січня 2023 року № 28 та від 12 травня 2023 року № 482, якими нормативно встановлені мінімальні розміри заробітної плати медичного персоналу, є обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що виключає наявність у нього дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї надбавки та визначення її розміру. При цьому, зазначає про те, що вищезазначені нормативно-правові акти КМУ, а також умови колективного договору та Положення про оплату праці, виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити надбавку, визначати той чи інший розмір надбавки) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої надбавки у відсотковому значенні. Винесені ОСОБА_1 накази також підтверджують відсутність у нього дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї диференційованої премії та визначення її розміру, оскільки: по-перше, всі накази містять посилання як на правову відставу на наведені відповідні постанови KMУ від 13 січня 2023 року № 28 та від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я»; по-друге, накази видано стосовно усіх без виключення працівників закладу, на яких розповсюджується дія відповідних постанов КМУ, а не тільки щодо ОСОБА_1 або окремої групи працівників; по-третє, накази містять сталий розмір диференційованої премії, розрахований за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. При цьому, для працівників з однаковими критеріями розрахунку заробітної плати (посадовий оклад з урахуванням підвищень за завідування, старшинство, оперативне втручання, за шкідливі умови праці) диференційована премія є однаковою, у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. Таким чином, однакова диференційована премія встановлювалася щомісяця, з січня 2022 року, з урахуванням початку дії постанови КМУ від 12.01.2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», задля забезпечення виплати заробітної плати у гарантованому державою розмірі за виконану місячну (годинну) норму праці, а самі накази було погоджено профспілкою, про що наявна відповідна віза профкому на самих наказах (підпис, печатка голови профспілки). Тому вважає, що вказані накази не є особистим рішенням ОСОБА_2 , а їх видано виключно на виконання постанови КМУ з урахуванням положень колективного договору та погоджено зі профспілкою. Більш того, зазначає, що за вказаними наказами диференційована премія встановлювалася працівникам з урахуванням єдиної бази для всіх 8300 гривень відповідно до фактично відпрацьованого часу та безпосередньо ОСОБА_1 за вказаними наказами отримано від 1359 гривень 12 копійок до 2075 гривень, (а не 8300 грн, як вказано в наказі). Таким чином, у ОСОБА_1 при призначенні/встановленні диференційованої премії, в тому числі і відносно себе, як лікаря хірурга-дитячого, відсутня дискреція, оскільки вказані норми є імперативними, а визначений законодавством мінімальний розмір заробітної плати працівника сфери охорони здоров`я фіксованим. Вважає, що сукупність наведених вище доказів та вищенаведених нормативно правових актах та роз`яснень свідчить про відсутність дискреційних повноважень у ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про виплату диференційованої премії, а також щодо визначення її розміру, що виключає наявність умов реального конфлікту інтересів при підписанні спірного наказу. Натомість, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, що йому інкримінуються відповідно до протоколів, оскільки в нього не виник передбачений законом обов`язок повідомити про наявність реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, і він не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172- 7 КУпАП, що є підставою про закриття проваджень за протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, за № 79, № 96, № 102, № 107, № 110 від 25 січня 2024 року у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

28 лютого 2024 року у судовому засіданні надано висновок прокурора, який прокурор прохала долучити до справи (том 1, а. с. 284-287).

У висновку на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, прокурор зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закон, в порушення вимог ст. 28 цього Закону, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність та визначив розмір диференційованої премії собі як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в травні, в серпні та в грудні 2022 року у розмірі 8300 гривень та видав накази № 21е від 27 травня 2022 року, № 39е від 29 серпня 2022 року та № 58е від 28 грудня 2022 року «Про преміювання», відповідно до яких і було йому виплачено диференційовану премію. Крім того, зазначає про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закон, в порушення вимог ст. 28 цього Закону, не пізніше наступного робочого дня, а саме з моменту видання наказів № 52е від 28 листопада 2022 року та № 30е від 27 червня 2023 року, відповідно до яких встановив собі, як лікарю-хірургу дитячому розмір диференційованої премії за результатами роботи в розмірі 8300 гривень, не повідомив, у встановленому законом випадку та порядку, про наявність в нього реального конфлікту інтересів. Відповідно до наказу № 1325ос від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацюванням у вільний від основної роботи час з 04 січня 2022 року по 23 грудня 2022 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2022 рік на 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13520 гривень. Пунктом 5.1. додатку 1 до Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» ДМР по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників передбачено, що преміювання працівників підприємства проводиться у межах фонду оплати праці, згідно з умовами «Положення про преміювання». Розмір премії працівника залежить від особистого внеску в загальні результати роботи підрозділу, підприємства і граничними розмірами не обмежується. Зазначає, що відповідно до вказаного Положення, преміювання працівників здійснюється за досягнення високої ефективності та якості роботи, за впровадження нових методів лікування, застосування у роботі досягнень науки та передових методів праці, у тому числі при наданні платних медичних послуг населенню. Премія може виплачуватись також з метою заохочення працівників до високопродуктивної та високоякісної роботи. Диференційована премія може виплачуватись у випадках внесення змін до чинного законодавства щодо встановлення певного рівня заробітної плати окремих категорій працівників, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці працівникам. Розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Вказує, що ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у підпунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, a y випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Зазначає, що відповідно до п. 2.3. Методичних рекомендацій НАЗК № 13 від 21 жовтня 2022 року, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів, рішень. Вважає доводи захисника Македонського І.О. про те, що в діях останнього відсутні дискреційні повноваження необґрунтованими, оскільки дійсно Постановами КМУ № 2 від 12 січня 2022 року та № 28 від 13 січня 2023 року передбачено відповідні виплати працівникам закладів охорони здоров`я, однак зазначені виплати не є фіксованими, а їх розмір та порядок визначається керівником наказом по підприємству. Тому вважає, що підписання наказів про преміювання, у тому числі, самого себе, свідчить про прийняття рішення в умовах реального конфлікту, оскільки у ОСОБА_1 наявні дискреційні повноваження визначити інший розмір премії. Зазначає, що для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не важливо щоб розмір заохочення конкретної особи був більшим порівняно з іншими, а достатньо самого факту видачі такого наказу, тобто, дії в умовах реального конфлікту інтересів. Разом з цим, вказує, що жодних суттєвих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлюють його розгляд, як на те вказує захисник Македонського І.О., допущено не було. Стверджує, що фактичним моментом виявлення правопорушення, передбаченого у ст. 172-7 КУпАП, слід вважати дату з`ясування всіх даних, необхідних для того, щоб установити всі необхідні ознаки складу правопорушення, передбаченого у цій статті, що є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, фактичним моментом виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого у ст. 172-7 КУпАП, є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складу правопорушення, що співпадає з датою складання протоколу, а тому твердження сторони захисту про те, що моментом виявлення правопорушення є отримання Управлінням стратегічних розслідувань документів, в тому числі копії наказів є недоречним, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП уповноваженими особами виконувався обов`язок по збиранню доказів та встановленню фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Витребувані копії наказів є одним із доказів, що долучені до протоколів про адміністративне правопорушення. Тому прохає суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, та накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Підтримав клопотання адвокатки Шпакової Т.С. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу та події правопорушення. Обґрунтування надав аналогічні тексту клопотання.

У судовому засіданні адвокатка Шпакова Т.С. підтримала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення. Обґрунтування надала аналогічні тексту клопотання.

Прокурор Красюк І.В. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в межах санкції, передбаченої цією статтею, обгрунтування надала аналогічні тексту висновку прокурора.

Дослідивши матеріали об`єднаної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисниці, приймаючи до уваги думку прокурора, оцінивши наявні докази у їх сукупності, доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Так, приписами ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № № 79, 96, 102,107, 110 від 25 січня 2024 року, Комунальне некомерційне підприємство «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради є юридичною особою публічного права, яка здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку, а її власником є територіальна громада м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради.

При цьому, судом встановлено, що підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, а його поточне керівництво здійснює керівник підприємства генеральний директор, який призначається та звільняється з посади на підставі розпорядження міського голови.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Так, на офіційному веб-сайті НАЗК в розділі «Декларування» розміщено роз`яснення щодо того, хто вважається посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово - господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням Дніпровського міського голови № 10-30/7-рк від 30 липня 2021 року, ОСОБА_1 , з 30 липня 2021 року, було призначено на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради за контрактом.

Відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, члени Ради нагляду за аудиторською діяльністю Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, які не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті, посадові особи та інспектори Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, члени Ради Аудиторської палати України, посадові особи Аудиторської палати України та працівники комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України та комітетів з контролю якості аудиторських послуг професійних організацій аудиторів та бухгалтерів, Голова, заступники Голови, інші члени Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, крім обраних з числа здобувачів вищої освіти та представників всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців, а також посадові особи секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

За змістом абзаців 9, 10, 11 частини 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Натомість, реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, приписами ст. 41 Закону України «Про запобіганні корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а диспозиція ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих мотивів. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Більш того, реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, а і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1325ос від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацюванням у вільний від основної роботи час з 04 січня 2022 року по 23 грудня 2022 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2022 рік на 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13520 гривень та, відповідно до наказу № 10ос-тр від 09 січня 2023 року ОСОБА_1 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацювання у вільний від основної роботи час з 11 січня 2023 року по 31 травня 2023 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2023 рік на 0,25 ставки посади лікаря хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13936 гривень.

При цьому, як зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення №№ 79, 96, 102, 107 та 110, та як стверджувала в судовому засіданні прокурор, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР та будучи згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закон, в порушення вимог ст. 28 цього Закону, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність та визначив розмір диференційованої премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в травні, в серпні та в грудні 2022 розмірі 8300 гривень та, видав накази № 21е від 27 травня 2022 року, № 39е від 29 серпня 2022 року та № 58е від 28 грудня 2022 року «Про преміювання», відповідно до яких і було йому виплачено диференційовану премію.

Однак суд, не може погодитися з вказаним, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи, зокрема, з протоколів про адміністративне правопорушення № 79 та № 102 від 25 січня 2024 року вбачається, що наказ № 30е від 27 червня 2023 року «Про преміювання» та відповідно, наказ № 39е від 29 серпня 2022 року «Про преміювання» підписані не ОСОБА_1 , а виконуючою обов`язки генерального директора ОСОБА_3 , а відтак ОСОБА_1 за вказаними протоколами, не оцінював власну діяльність та не визначав собі, як лікарю-хірургу дитячому, розмір диференційованої премії за результатами роботи в серпні 2022 року та у червні 2023 року в розмірі 8300 гривень.

Більш того, судом встановлено, що розмір отриманих ОСОБА_1 диференційованих премій, як лікарем хірургом-дитячим, за вказаний період часу варіюється відповідно до відпрацьованого ним часу та становить від 1359 гривень 12 копійок до 2075 гривень, а не 8300 гривень, як то вказано в протоколах про адміністративні правопорушення, що підтверджується відповідними довідками (том 1, а. с. 188-192).

Крім того, судом встановлено, що всі накази, зокрема: наказ № 30е від 27 червня 2023 року «Про преміювання» (том 1, а. с. 90-97), наказ № 21е від 27 травня 2022 року «Про преміювання (том 2, а. с. 90-96), наказ № 39е від 29 серпня 2022 року «Про преміювання» (том 3, а. с. 90-97), наказ № 58е від 23 грудня 2022 року «Про преміювання» (том 4, а. с. 90-96 та на звороті) та наказ № 52е від 28 листопада 2022 року «Про преміювання» (том 5, а. с. 90-96), погоджені Профспілковою первинною організацією КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, що виключає наявність дискреційних повноважень у особи, яка їх підписала.

Так, відповідно до п. 2. 3 Методичних рекомендацій № 13 від 21 жовтня 2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» Національного агентства з питань запобігання корупції, яке є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику роз`яснено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

На підтвердження цієї позиції НАЗК посилається на: «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді: дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин»;а також на «Методологію проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи»: дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта» (пп. 2.3.1).

Одночасно в цьому підпункті Рекомендацій НАЗК наводить «Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення».

Як вбачається з матеріалів справи трудові відносини пов`язані з виконанням ОСОБА_1 обов`язків генерального директора КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР регулюються Трудовим контрактом (том 12, а. с. 82-85) та додатковими угодами до нього (том 1, а. с. 85 на звороті, 86).

Так, п. п. 6 п. 8 вказаного Трудового контракту, з-поміж іншого, передбачено право керівника КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР визначати розмір заробітної плати, застосовувати заходи заохочення до працівників відповідно до законодавства. Одночасно п. п. 13,14 п. 6 цього ж контракту зобов`язано керівника вживати заходів до своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати та дотримуватися гарантій оплати праці, встановлених законодавством, а пункт 21 передбачає відповідальність керівника за недотримання вимог законодавства про працю в установі.

Разом з цим, пунктом 3.1. Колективного договору КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР на 2022 - 2024 роки (том 1, а. с. 51-65 та на звороті), на роботодавця покладено обов`язки: здійснювати оплату праці працівників згідно з даним Колективним договором, Положенням про оплату праці та згідно чинного законодавства з урахуванням фінансової спроможності підприємства (пп. 3.1.1.); проводити нарахування заробітної плати відповідно до штатного розпису та згідно затвердженого фінансового плану підприємства на відповідний рік у відповідності до вимог ст. 95 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про оплату праці» (пп. 3.1.5.); проводити нарахування заробітної плати відповідно до штатного розпису підприємства, пропорційно відпрацьованому часу, враховуючи кваліфікаційну категорію (розряд) кожного працівника, згідно «Положення про оплату праці» (додаток 1) (п.п. 3.2.14).

При цьому, підпунктом 3.1.2 даного колективного договору визначено, що розмір заробітної плати працівників підприємства за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законодавством України, а у разі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці.

Аналогічну норму містить і п. 1.6 Положення про оплату праці даної лікарні, відповідно до якої визначення розміру заробітної плати проводиться у всіх випадках окремо за основною посадою і при роботі за сумісництвом, та розраховується виходячи із розміру гарантованої виплати, яка встановлюється роботодавцем, та не може бути менша за розмір мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України за кожною з зайнятих посад пропорційно відпрацьованому часу. При цьому, зазначено, що розмір гарантованої виплати встановлюється роботодавцем розмірі законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати.

Згідно з вимогами п. 2 Додатку ІП до Положення про оплату праці Схема визначення посадових окладів працівників підприємства відповідно до тарифних коефіцієнтів (том -1, а. с. 68-710 та на звороті), посадові оклади визначаються шляхом множення розміру гарантованої виплати на відповідні тарифні коефіцієнти, які зазначені в пунктах 4-8 Додатку 1П. Розмір гарантованої виплати встановлюється роботодавцем в розмірі законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати. Протягом терміну дії Колективного договору розмір гарантованої виплати може бути переглянутий роботодавцем з обов`язковим погодженням цього питання з ОСОБА_4 комітетом за умов внесення змін до законодавства.

Нормами ст. ст. 1, 2 Закону України «Про заробітну плату» встановлено, що структура заробітної плати складається з основної заробітної плати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової заробітної плати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інші грошові і матеріальні виплати (виплати в рамках винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами).

Отже, отримання особою грошової винагороди у формі заробітної плати, а також її складових: премії, надбавки за своєю суттю належить до трудових відносин, а право на заробітну плату закріплене у Конституції України, відповідно до вимог якої кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 2 від 12 січня 2022 року «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» встановлені розміри нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці у межах фонду оплати праці на 2022 рік у розмірі: на рівні не менше 20000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства.

Зазначений мінімальний розмір заробітної плати медичних працівників був також встановлений і на 2023 рік Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року № 28 «Деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я».

Пізніше, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 482, було встановлено мінімальний розмір оплати праці в межах фонду оплати праці на період воєнного стану, але не довше 31 грудня 2023 року, для медичних, фармацевтичних працівників, фахівців з реабілітації та молодшого медичного персоналу за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці, які безпосередньо надають спеціалізовану та екстрену медичну допомогу та виконують свої обов`язки в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, які уклали з НСЗУ договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, мінімальний розмір оплати праці встановлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше: 23000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я; 15500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів).

Водночас, підпунктом 2 пункту 1 наведеної постанови передбачено, що граничний розмір надбавок, передбачених у підпункті «а» підпункту 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» може бути збільшений для досягнення розміру нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності, передбаченого п. п. 1 п. 1 цієї постанови. Диференціація заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності здійснюється у межах фонду оплати праці шляхом встановлення доплат та надбавок з урахуванням складності, відповідальності та умов виконуваної роботи, кваліфікації працівника, результатів його роботи (підпункт 4 пункту 1 Постанови).

Отже, положеннями наведеної вище постанови медичним працівникам гарантується мінімальний розмір нарахованої заробітної плати.

При цьому, зазначеними рішеннями Кабінету Міністрів України обов`язок щодо забезпечення виплати заробітної плати медичному персоналу не менш, ніж у наведеному вище розміру, покладено саме на керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Натомість, посадові оклади, визначені за тарифним розрядом, вказаними постановами Кабінету Міністрів України, переглянуті не були, що в свою чергу свідчить про наявність неузгодженості між розміром посадового окладу медичних працівників та мінімальним рівнем заробітної плати, гарантованим державою.

Як вже неодноразово зазначалось вище, судом установлено, що ОСОБА_1 , окрім того, що є генеральним директором КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, також працює на посаді лікаря-хірурга дитячого у відділенні реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей на 0,25 ставки та його посадовий оклад згідно штатного розпису становить 13520 гривень.

Отже, йому на роботі за сумісництвом, як медичному працівникові, також гарантується мінімальний розмір нарахованої заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу.

Так, підпунктом 3.1.7 Колективного договору КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР на 2022 - 2024 роки (том 1, а. с. 51-65 та на звороті) визначено, що формування посадових окладів, їх підвищення, доплати, надбавки, порядок виплати матеріальної допомоги визначено «Положенням про плату праці».

Натомість, п. 5.1 Положенням про оплату праці (том 1, а. с. 66-67 та на звороті) передбачено можливість преміювання працівників підприємства у межах фонду оплати праці, згідно умов «Положення про преміювання» (додаток 2) до Колективного договору.

Відповідно до вимог Положення про преміювання працівників КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР (том 1, а. с. 71-73), розмір премії кожному працівнику може встановлюватися в межах наявного фонду оплати праці у відповідному періоді, як у розмірі посадового окладу так і у фіксованій сумі, враховуючи особистий внесок у кінцевий результат роботи і граничним розміром не обмежується.

Разом з цим, Положення про преміювання працівників КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР визначено, що преміювання працівників здійснюється на підставі спільного рішення керівника підприємства та Профспілкового комітету за поданням керівників структурних підрозділів, шляхом видання наказу роботодавця.

Таким, чином рішення про преміювання працівників приймається не одноособово роботодавцем, а спільно з Профспілковим комітетом та за поданням керівників структурних підрозділів, що само по собі виключає дискреційні повноваження роботодавця щодо прийняття таких рішень.

Більш того, як пояснила у судовому засіданні адвокатка Шпакова Т.С., вказані накази «Про преміювання» ОСОБА_1 видавалися виключно на виконання наведених вище рішень Кабінету Міністрів України, якими проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеними постановами КМУ, всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації між категоріями у вигляді встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі до посадового окладу з урахуванням підвищень. При цьому, сума надбавки за складність і напруженість в роботі нараховувалася до посадового окладу з урахування підвищень (завідування, старшинство, оперативне втручання, за шкідливі умови праці), а тому має різний відсоток, різну суму і залежить тільки від тарифного розряду робітника і складових його посадового окладу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вирішення питання про виплату диференційованої премії у розмірі 8300 гривень, обумовлене необхідністю виконання постанов Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2, від 13 січня 2023 року № 28 та від 12 травня 2023 року № 482, якими нормативно встановлені мінімальні розміри заробітної плати медичного персоналу та, виключно, є обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що в свою чергу, виключає наявність у нього дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї премії та її розміру .

Крім того, суд зазначає, що вказані постанови Кабінету Міністрів України, а також умови трудового контракту, колективного договору, Положення про оплату праці та Положення про преміювання виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити диференційовану премію/надбавку, визначати той чи інший її розмір) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої надбавки у відсотковому значенні.

Судом встановлено, що всі накази «Про преміювання», зокрема: наказ № 30е від 27 червня 2023 року (том 1, а. с. 90-97), наказ № 21е від 27 травня 2022 року (том 2, а. с. 90-96), наказ № 39е від 29 серпня 2022 року (том 3, а. с. 90-97), наказ № 58е від 23 грудня 2022 року (том 4, а. с. 90-96 та на звороті) та наказ № 52е від 28 листопада 2022 року (том 5, а. с. 90-96), містять посилання на правову підставу їх видання, саме вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, при цьому, видані роботодавцем на підставі спільного рішення (погодження) із Первинною профспілковою організацією відносно всіх працівників закладу, а розмір диференційованої премії встановлений один для всіх, у розмірі 8300 гривень, в залежності від виконаної місячної (годинної) норми праці (пропорційно до відпрацьованого часу), що само по собі виключає дискреційні повноваження роботодавця.

Аналогічних висновків дійшло і НАЗК у Методичних рекомендаціях № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» від 21 жовтня 2022 року, в яких останнє зазначило про те, що отримавши у визначеному законодавством порядку погодження щодо розміру власної премії/керівник державної служби, приймаючи рішення про встановлення собі стимулюючої виплати, не діятиме в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не буде дискреційним.

При цьому НАЗК підкреслило, що погодження розміру стимулюючої виплати є умовою реалізації службового повноваження керівника щодо її встановлення самому собі, а не самостійним службовим повноваженням, тому вимоги ч. 1 ст. 28 Закону (повідомляти про конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів) на випадки звернення за отриманням зазначеного погодження (може здійснюватися, у тому числі шляхом підписання та направлення письмового подання чи пропозиції) не поширюються.

Таким чином, аналізуючи наведені положення порядку преміювання працівників закладу, обставини справи та письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд доходить висновку про відсутність самостійних дискреційних повноважень у ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про власне преміювання, як лікаря хірурга-дитячого та визначення розміру такої премії.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що під час видачі ОСОБА_1 наказів «Про преміювання» від 27 травня 2022 року № 21е (том 2, а. с. 90-96), від 23 грудня 2022 року № 58е (том 4, а. с. 90-96 та на звороті) та від 28 листопада 2022 року № 52е (том 5, а. с. 90-96), у останнього були відсутні дискреційні повноваження керівника закладу, оскільки вказані норми є імперативними, а визначений законодавством мінімальний розмір заробітної плати працівника сфери охорони здоров`я - фіксованим, а відтак у останнього відсунутій приватний інтерес, який міг би вплинути на його об`єктивність при вчиненні зазначеної дії, що в свою чергу виключає наявність умов реального конфлікту інтересів при підписанні вищевказаних наказів.

Натомість, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, що йому інкримінуються відповідно до протоколів від 25 січня 2024 року, оскільки в нього не виник передбачений законом обов`язок повідомити про наявність реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП і, він не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В свою чергу, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративних корупційних правопорушень, що йому інкримінуються і за вказаних у протоколах обставинах, а відтак в нього не виникло обов`язку повідомляти про наявність конфлікту інтересів належний орган, що є підставою для закриття справи на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим, суд зазначає, що органом уповноваженим на складання даних протоколів не надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 не повідомляв належний орган про виникнення конфлікту інтересів, натомість надано докази, що стосуються зовсім іншої особи ОСОБА_5 .

При цьому, суд зазначає, що з відповіді Департаменту охорони здоров`я ДМР від 15 листопада 2023 року № 6/8-2837 щодо не/надходження таких повідомлень (том 1, а. с. 17) вбачається, що такі повідомлення від ОСОБА_1 були, зокрема щодо працевлаштування ОСОБА_5 .

Крім того, у вказаній відповіді Департаменту охорони здоров`я ДМР було вказано на те, що урегулювання реальних конфліктів інтересів відбувається внутрішньо у закладі охорони здоров`я шляхом комісійного погодження пропозицій щодо виплати премій та надбавок.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а факт вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні події і склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 172-7, 247, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Приваліхіна