Справа № 366/545/24
Провадження №3/366/585/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши в закритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2024 справа надійшла до суду.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 581686 від 15.02.2024, по суті правопорушення зазначено таке:

15.02.2024 року о 15 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Провину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив врахувати. що зі своєю дружиною примирився.

Потерпіла ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій зазначила, що з ОСОБА_1 примирилась, претензій до нього не має.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 цієї статті Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ч. 2 ст. 10 цього Закону, уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.

Поліцейські можуть проникати до житла особи без вмотивованого рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із припиненням вчинюваного акту домашнього насильства, у разі безпосередньої небезпеки для життя чи здоров`я постраждалої особи

За п. 10 ч. 1 ст. 21 цього Закону, постраждала особа має право на звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисних діянь психологічного характеру (погрози та образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

Його вина у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 581686 від 15.02.2024;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.02.2024.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність, суддя визнає щире розкаяння винного та вжиття заходів до примирення з потерпілою.

Обставин, які обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

У листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11, зазначено, що стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до статті 22 КУпАП, ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності.

При цьому, в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.

Питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суддя вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте, у кожному конкретному випадку суддею має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку суд). Такі висновки наведені у Постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а

Слід зазначити, що правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не входить до переліку відмітки ст. 22 КУпАП як правопорушення, за яке малозначність не може бути застосована.

З урахуванням встановлених обставин справи та аналізу долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку наслідки вчинення адміністративного правопорушення є малозначними, оскільки діями ОСОБА_1 не спричинено значної шкоди суспільним інтересам та потерпілій особі, а його дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, які відображені у матеріалах справи, не є такими, які вимагають для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України та поваги до суспільства, накладати відносно нього адміністративне стягнення. З матеріалів справи вбачається, що до адміністративної відповідальності він притягається вперше, є військовослужбовцем, відповідно захищає суверенітет України, що беззаперечно заслуговує на повагу. Також суддя враховує визнання вини і примирення ОСОБА_1 з потерпілою.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 173-2, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та в силу положень ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян