Справа №727/1883/24
Провадження №3/727/832/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Чебан В.М., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №631809 від 19.02.2024 року ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він 19.02.2024 року о 00 годині 53 хвилини по вул. Героїв Майдану, 230, в м. Чернівці керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком останнього №258 від 19.02.2024 року. Від керування транспортними засобами ОСОБА_1 був відсторонений.

Вказаним ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що 18.02.2024 року він святкував день народження друга в ресторані «Панська Гуральня». Ствердив, що близько десятої години вечора він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 щоб той забрав його автомобіль та його самого з ресторану та відвіз до його дівчини ОСОБА_3 . Вказав, що близько одинадцятої години вечора до нього під`їхав ОСОБА_2 та вони разом поїхали до місця проживання його дівчини, по дорозі заїхавши на заправку «WOG», де вони купили сигарети та випили каву. Ствердив, що після зазначено ОСОБА_2 відвіз його до місця проживання його дівчини, яка живе на вул. Г. Майдану (в районі поліклініки УМВС). Вказав, що після зазначеного ОСОБА_2 припаркував його автомобіль по вулиці Героїв Майдану, віддав йому ключі від автомобіля та поїхав зі своєю жінкою додому, а він пішов в напрямку квартири його дівчини. Однак, ствердив, що вони з дівчиною посварилися, оскільки він був напідпитку і вона вигнала його з квартири, а тому він був вимушений повернутись в свій автомобіль, де знову ж таки зателефонував ОСОБА_2 та попросив останнього відвезти його вже до його дому, на що ОСОБА_2 погодився. Вказав, що оскільки на дворі було досить прохолодно, то він був вимушений завести автомобіль та включити пічку щоб зігрітись. Однак, рух автомобілем він не здійснював. Ствердив, що через декілька хвилин до нього підійшли працівники поліції та сказали йому, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, на що він не заперечував та пройшов огляд на стан сп`яніння, оскільки не зрозумів, що він має право відмовитись від проходження такого огляду, оскільки не керував авто. Вказав, що після зазначеного працівники поліції дали йому алкотестер та він дув у трубку. Зазначив, що результат огляду на стан сп`яніння виявився позитивним. Ствердив, що він розгубився, оскільки вперше був в такій ситуації, а тому погодився на пропозицію працівників поліції проїхати в медичний заклад для повторно огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказав, що вищезазначений огляд на стан сп`яніння проведений у лікаря нарколога також виявився позитивним. Ствердив, що після проходження процедури огляду на стан сп`яніння працівники поліції відвезли його до його машини. Після чого, ОСОБА_2 та відвіз його додому. Просив закрити провадження у адмінсправі, оскільки він не кермував автомобілем. Стосовно зафіксованого на бодікамері працівників поліції руху, то такий рух був здійснений ним на вимогу працівника поліції, а тому вважав, що вказані дії були здійснені ним правомірно. На основі викладеного просив суд не притягувати його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив що 18.02.2024 року близько десятої години вечора йому передзвонив його товариш ОСОБА_1 , сказав йому, що він випив та попросив відвезти його автомобіль та його самого на вулицю Героїв Майдану (в район поліклініки УМВС) до його дівчини ОСОБА_3 , на що він погодився. Після чого, він зі своєю дружиною сіли в їх автомобіль та поїхали на Центральну площу в місті Чернівці, де їх чекав вже ОСОБА_1 . Після чого, він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 та вони поїхали з Центральної площі в сторону вулиці Героїв Майдану. Вказав, що по дорозі вони зупинились на заправці «WOG» та купили там сигарет, а також випили кави. Після чого, вони під`їхали в район поліклініки УМВС, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Ствердив, що прибувши на місце, куди його попросив відвезти ОСОБА_1 він припаркував авто останнього по вказаній вулиці на узбіччі та віддав йому ключі від машини. Після чого поїхав додому зі своєю жінкою. Вказав, що 19.02.2024 року о пів на першу ночі йому знову зателефонував ОСОБА_1 , сказав, що він посварився зі своєю дівчиною - ОСОБА_3 та те, що остання вигнала його з додому. Просив відвезти його додому, на що він погодився. Після чого він з дружиною поїхали на вулицю Героїв Майдану. Прибувши на місце, де він залишив ОСОБА_1 він останнього не побачив, там стояв лише його автомобіль. На неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_1 йому не відповідав. В подальшому він все ж таки дочекався останнього, який приїхав з працівниками поліції та відвіз ОСОБА_1 у село Великий Кучурів, де проживає останній.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердила, що 19.02.2024 року близько пів першої ночі її хлопець ОСОБА_1 прийшов до неї додому та почав грюкати в двері її квартири. Ствердила, що останній був напідпитку, а тому у них виник конфлікт, в ході якого вона вигнала ОСОБА_1 зі своєї квартири. Згодом, приблизно через пів години, вона зателефонувала ОСОБА_1 , однак він слухавку не підняв. Ще через деякий час, а саме біля другої години ночі їй зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його забрали працівники поліції та склали відносно нього протокол за керування автомобілем в п`яному вигляді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, а тому справу щодо ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, виходячи з наступного.

Так, у відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Статтею 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Водночас, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Так, з досліджених судом відеозаписів з нагрудних бодікамер працівників поліції, які долучені до матеріалів адмінісправи, вбачається, що саме працівники поліції сказали ОСОБА_1 перепаркуватися, проїхавши декілька метрів прямо, що він і зробив.

Інших відомостей, які б вказували на керування ОСОБА_1 19.02.2024 року у зазначений в протоколі час вказаним в протоколі автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , звищевказаний відеозапис не містить.

При цьому, Згідно з ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Таким чином, вказаний відеозапис з нагрудних бодікамер працівників поліції не може бути доказом керування 19.02.2024 року ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , при зазначених в протоколі обставинах.

При цьому, згідно наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що саме він керував вказаним у протоколі автомобілем вніч з 18 на 19 лютого 2024 року від Центральної площі до вулиці Героїв Майдану, зокрема до місця, де знаходився автомобіль ОСОБА_1 .

Зазначене підтвердив також в судовому засіданні сам ОСОБА_1 .

Так, у відповідності до ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9а ПДР та відповідно вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - не доведена працівниками поліції поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст. 62 Конституції України).

На підставі викладеного та дослідивши наявні докази в даній адмінсправі в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Чернівці, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: