Єдиний унікальний номер судової справи 490/631/23
Номер провадження 33/812/74/24 Головуючий у місцевому суді: Дірко І.І.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Притикіна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №144130, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 14 січня 2023 року, встановлено, що водій ОСОБА_2 14 січня 2023 року близько 15 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві на перехресті доріг вулиць Інженерної та Потьомкінської, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час проїзду нерівнозначного нерегульованого перехрестя, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу автомобілю марки та моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення, від удару транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив самовільний рух та вчинив наїзд на дорожній знак 5.38.1, пошкодивши його. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Такими діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з доведеності порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п.«б» п.2.3 та п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Притикін І.І., просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 березня 2023 року, та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Посилається на те, що при накладені стягнення суд першої інстанції залишив поза увагою обставини, які відповідно до ст.34 КУпАП пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладені такого стягнення. Так, судом не враховано сімейний стан ОСОБА_1 , позитивні характеристики з місця проживання, благодійних організацій, з якими він співпрацює під час воєнного стану.

Також суд першої інстанції не врахував, що жодна з обставин, передбачених ст.35 КУпАП, не міститься в діях водія ОСОБА_1 .

При цьому, звернуто увагу, що за змістом рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що дії водія ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано неправильно та незаконно, у зв`язку із чим безпідставно притягнув його до більш суворої відповідальності.

Так, положення пп.«б» п.2.3 ПДР відноситься до обох водіїв, та його можна застосувати також до водія ОСОБА_3 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що потерпілому нічого не заважало своєчасно помітити автомобіль, який «нібито» зупинився перед перехрестям, виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а потім рушив.

Проте, водій ОСОБА_3 в супереч ПДР рухався в межах міста зі швидкістю, що значно перевищую максимально дозволену, що позбавило його можливості контролювати свій рух та безпечно керувати.

Також, зі сторони водія ОСОБА_1 не було встановлено дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», а було встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а тому його дії повинні були кваліфіковані виключно в межах дотримання ним вимог цього знаку, в роз`яснені до якого про другорядну дорогу мови не йдеться.

Окрім того, зазначено, що сама справа в суді розглянута за відсутністю ОСОБА_1 . При цьому, суд першої інстанції не забезпечив участь ОСОБА_1 у судовому засіданні, оскільки належним чином не повідомив його про дату, час і місце розгляду справи та таким чином позбавив його можливості надати свої пояснення та скористатися правом на захист.

До суду апеляційної інстанції не з`явився інший учасник ДТП, що мала місце 14 січня 2023 року, водій ОСОБА_3 . Про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. Справа розглянута за його відсутністю та у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Притикіна І.І. з дотриманням вимог ст.294 КУпАП.

В судовому засіданні від 05 березня 2024 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник Притикін І.І. підтримали доводи апеляційної скарги. Також, звертали увагу апеляційного суду на те, що натепер фактично оскаржують постанову районного суду в частині призначеного адміністративного стягнення, оскільки ОСОБА_2 щиро розкаявся, а іншому учаснику ДТП ОСОБА_3 відшкодовані завдані ДТП збитки, а тому простять постанову змінити та призначити стягнення у вигляді штрафу.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Притикіна І.І., а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Стаття 124 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП) передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, пп.«б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №144130, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 14 січня 2023 року, встановлено, що водій ОСОБА_2 14 січня 2023 року близько 15 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві на перехресті доріг вулиць Інженерної та Потьомкінської, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час проїзду нерівнозначного нерегульованого перехрестя, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу автомобілю марки та моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення, від удару транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив самовільний рух та вчинив наїзд на дорожній знак 5.38.1, пошкодивши його. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.16.11 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний протокол підписано водієм ОСОБА_1 та в ньому зазначено, що пояснення він надав на окрему аркуші.

З наявних у справі матеріалів слідує, що водії вищезазначених транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце14 січня 2023 року.

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 убачається, що 14 січня 2023 року о 15 год 20 хв. він, керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Інженерній в бік вулиці Нікольської, наближаючись до перехрестя з вулицею Потьомкінською, зупинився, оглянув перехрестя, перешкод не побачив та продовжив рух, але в цей момент по вулиці Потьомкінській зі сторони вулиці Садової в бік вулиці Соборної рухався транспортний засіб автомобіль марки та моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Загальмувати він не встиг та відбулось зіткнення транспортних засобів. Медичної допомоги не потребував. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 убачається, що 14 січня 2023 року близько 15 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , він рухався по головній дорозі по вулиці Потьомкінській від вулиці Садової в напрямку вулиці Соборної зі швидкістю приблизно 55-60 км/год. Під час проїзду перехрестя з вулицею Інженерною відчув сильний удар в ліву частину автомобіля. Від удару автомобіль вчинив наїзд на дорожній знак та зачепив частину дерева. Під час зіткнення намагався гальмувати, але це не допомогло. Медичної допомоги не потребував. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема дорожньо-транспортної події.

За даними схеми місця ДТП, зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній. До того ж, в схемі зазначено, що внаслідок ДТП автомобіль марки і моделі Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкоджено передню частину, капот, бампер, радіатор, крила. Також, автомобіль марки і моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкоджено двері передні ліві та задні ліві, крило переднє праве, деформація даху, колеса ліві, ліві стекла, кузов деформований. Крім того, пошкоджено дорожній знак 5.38.1 ПДР дод.7.

Дана схема місця ДТП підписана учасниками даної події ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що фактично свідчить про підтвердження останніми інформації зазначеної в ній. Зауважень з приводу її складання в протоколі не відображено. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних у суду апеляційної інстанції підстави відсутні.

Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, дотримання ОСОБА_1 припису щодо надання переваги у русі транспорту, що наближається до перехрестя нерівнозначних доріг по головній дорозі, в той час коли він виїжджає на нього з другорядної дороги, можливо лише при повній увазі водія до дорожньої обстановки, відповідного реагування на її зміну та виїзд на таке перехрестя за відсутністю транспорту, який до нього наближається по головній дорозі.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_2 був неуважний при керуванні транспортним засобом та порушив порядок виїзду на перехрестя нерівнозначних доріг відносно автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, наближаючись до перехрестя, що призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що безпосередньо перед перехрестям зі сторони руху водія ОСОБА_1 було встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який, як на думку апелянта, не вказує про другорядну дорогу, (вказане є вирішальним при кваліфікації дій водія), а тому дії ОСОБА_1 необхідно було кваліфікувати виключно, як не дотримання вимог вказаного дорожнього знаку, а не порушення вимог п.16.11 ПДР, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зазначене спростовується наявними у справі та дослідженими судом доказами, поясненнями самого водія ОСОБА_1 , наданими безпосередньо на місці події. До того ж, на думку апеляційного суду, захисник помилково тлумачить вимоги даного дорожнього знаку, оскільки відповідно до вимог ПДР, безпосередньо перед нерегульованим перехрестям нерівнозначних доріг, з метою визначення певного порядку проїзду такого перехрестя, встановлюються знаки пріоритету, зокрема, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який встановлюється саме на другорядній дорозі. Тобто, правилами чітко регламентується, хто із водіїв має право на першочерговий рух. Якщо це перехрестя, та ще й нерегульоване, то перевагу в русі отримує транспортний засіб, що знаходиться на головній дорозі.

Доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна І.І., що водій ОСОБА_3 раптово виїхав на перехрестя, внаслідок чого є і його вина у дорожньо-транспортній пригоді, суперечить, як змісту п.п.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР України, так і матеріалам адміністративної справи.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу, на те, що намагання особи, яка подала апеляційну скаргу, встановити вину потерпілого ОСОБА_3 у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним відносно ОСОБА_1 суперечить, як положенням ст.ст.280,283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням ст.251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім того, у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення негативного наслідку.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Разом з тим, за змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257,279,280 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Отже, апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду, не дає оцінку діям водія ОСОБА_3 , оскільки наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху які, як вважає особа, яка подала апеляційну скаргу, могли призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди - не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі.

За такого, докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пп.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що ним було враховано характер вчиненого правопорушення, яке за своєю суттю є грубим порушенням ПДР України, яке призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів; несло загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху; врахував також дорожні умови згідно схеми ДТП, згідно якої зіткнення сталося на перехресті, відсутні недоліки дорожнього полотна, відсутні об`єкти, які б зменшували оглядовість проїзної частини за напрямком руху, що свідчить про те, що ОСОБА_1 об`єктивно не було жодних перешкод у належному керуванні та контролюванні руху транспортного засобу, а тому, з метою попередження з боку останнього аналогічних порушень ПДР, до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні апеляційного суду від 05 березня 2024 року ОСОБА_2 вказував, що визнав свою вину, щиро розкаявся, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, раніше до адміністративної відповідальності не притягався та потерпілій стороні страховою компанією відшкодовані витрати на ремонт транспортного засобу, а тому, виходячи з характеру та обставин скоєного адміністративного правопорушення просив накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу замість позбавлення права керування транспортним засобом.

Так, ст.124 КУпАП передбачаються альтернативні стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Діючи в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП), апеляційний суд оцінює пропорційність обраного районного судом стягнення характеру вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За загальним правилом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладення адміністративного стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово підкреслював, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціальних прав) вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

При цьому, суд враховує підхід, запроваджений Європейським судом з захисту прав людини, за яким позбавлення права на управління транспортним засобом розглядається кримінально-правовою санкцією, оскільки право керування автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі «Маліге проти Франції»).

З огляду на це, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його наслідки, встановивши обставини, що свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог ПДР на нерегульованому перехресті неподалік пішохідного переходу, що створило підвищену загрозу, як для останнього, так і для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, апеляційний суд вважає, що суддя районного суду дійшов обґрунтованого висновку про призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строк на 6 (шість) місяців.

Посилання ж в апеляційній скарзі на сімейний стан ОСОБА_1 , позитивні характеристики з місця проживання, благодійних організацій, з якими він співпрацює під час воєнного стану, не приймаються апеляційним судом, оскільки вказане не знайшло свого документального підтвердження та таке не може переважати над безпекою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, загрозу яким створює особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До того ж, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повністю дотримався вимог КУпАП при призначенні адміністративного стягнення, у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, особу правопорушника та те, що, останній не вперше притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а також розмір спричинених збитків, завданих власнику автомобіля марки і моделі Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та призначив справедливе адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому, застосований судом першої інстанції вид покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, згідно ст.124 КУпАП не є найсуворішим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що районний суд самостійно збирав докази, то вони не слушними з огляду на таке.

Так, дійсно, суд не уповноважений законом збирати докази винуватості особи. Обов`язком суду є перевірити та оцінити докази, їх достатність та достовірність, які зібрані посадовою особою, яка склала протокол, а також докази сторони захисту для ствердження своєї позиції. Разом з тим, як під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи суд наділений правом витребувати додаткові відомості (матеріали), необхідні для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, долучені до справи судові рішення, які ухвалені в рамках інших справ, не є додатковими доказами винуватості особи у даній справі, та відповідно вони не впливають на кваліфікацію правопорушення та не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності. До того ж, за правилами ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Посилання апелянта на порушення суддею норм процесуального законодавства під час розгляду справи, а саме на те, що суддя розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять відомостей про отримання ним повідомлень про розгляд справи, не є безумовною підставою для скасування постанови судді. До того ж, в суді апеляційної інстанції права ОСОБА_1 були поновлені і йому була забезпечена можливість надати свої пояснення по справі та взяти участь у дослідженні всіх доказів, що є в справі та які були оцінені у сукупності з іншими доказами по справі.

За такого, постанова суду першої інстанції з підстав того, що ОСОБА_2 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції та його присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність кваліфікації його дій, а тому не є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_2 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Притикіна І.І. в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого не впливають на висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою по іншому доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», §84).

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином оскаржувана постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна І.І. відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строк на 6 (шість) місяців залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова