Справа №601/273/24
Провадження № 3/601/206/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Клим Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2023 близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 не здійснила належного контролю за поведінкою неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 13.12.2023 близько 13 год. 15 хв. на території Кременецької ЗОШ №5, що в м. Кременець по вул. 107 Кременецької дивізії, 5, між учнями вищевказаної школи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виник конфлікт під час якого ОСОБА_2 вчинив фізичний боулінг, тобто шарпнув ОСОБА_3 за руку, а також психологічний боулінг (цькування) по відношенню до ОСОБА_3 , а саме ображав нецензурними словами. Такими діями ОСОБА_2 залякував та принижував ОСОБА_3 так як на протязі тривалого часу ОСОБА_2 неодноразово ображав ОСОБА_3 .. Внаслідок дій неповнолітнього ОСОБА_2 малолітній ОСОБА_3 було заподіяно шкоду її психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала, посилаючись на те, що її син не вчиняв булінгу.

Неповнолітній ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в них з ОСОБА_4 виникають конфлікти, в ході яких він міг ображати її. 13.12.2023 в спортивному залі між ними та ОСОБА_4 виник конфлікт в ході якого він смикнув її за руку через те, що вона штовхнула його в живіт. Про те, що можуть бути негативні наслідки він не думав.

Неповнолітня ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є однокласницею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 13.12.2023 в спортивному залі між ними виникла суперечка, ОСОБА_4 перша ображала словесно ОСОБА_6 , потім ОСОБА_6 обзивав ОСОБА_4 та смикнув її за руку, вона штовхнула його в живіт і вибігла зі спортзалу.

ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що працює в школі в якій навчаються ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . 13.12.2023 близько 13:00 год. до учительської прибіг учень 9 класу і шукав класного керівника вищезазначених учнів, та повідомив, що ОСОБА_6 напевно зламав руку ОСОБА_4 . Як відбувався конфлікт вона не бачила. Також повідомила, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу існують неприязні відносини, ображають один одного та показують некультурні жести, конфлікти закінчують тим, що ОСОБА_4 починає плакати та йде до старшої сестри.

ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що є вчителем фізичної культури. 13.12.2023 після уроку фізкультури у учнів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого вони штовхали один одного

та ОСОБА_6 пошкодив руку ОСОБА_4 . Даного конфлікту він особисто не бачив, про нього дізнався, коли їх викликали до директора для з`ясування обставин. Зазначає, що дівчинка йому повідомляла, що ОСОБА_6 її ображає, цькує та принижує, про що він повідомляв директора школи.

В судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що її дочка ОСОБА_4 розповідала їй, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу ображав її, обзивав нецензурними словами, створював конфліктні ситуації в ході яких штовхав її та заламував руки. Вона неодноразово говорила з батьками хлопця, однак нічого не змінилось. 13.12.2023 до неї прибігла її старша дочка ОСОБА_12 та повідомила, що ОСОБА_6 травмував руку ОСОБА_4 і вона в медпункті. Прийшовши до школи, класний керівник їй повідомила, що викликала батьків ОСОБА_6 , та вони всі йдуть до кабінету директора. Під час з`ясування ситуації мати хлопця ніяк не реагувала на погану поведінку сина. Маргарита відмовляється ходити до школи, оскільки боїться що продовжаться цькування зі сторони ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку:

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Згідно з п.п 3-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

У п.4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

- умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

- словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

- будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

- будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

- інші правопорушення насильницького характеру.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи на підтвердження вини неповнолітнього ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП окрім протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №980737 від 10.01.2024 долучено: заяву ОСОБА_11 від 13.12.2023; письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ; повідомлення зі школи від 13.12.2023, психолого-педагогічну характеристику учня 6-Б класу ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_5 , неповнолітньої ОСОБА_14 , неповнолітнього ОСОБА_15 ..

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ч. 1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Оскільки, санкція ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №980737 від 10.01.2024 за вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП складено на його матір ОСОБА_1 ..

Водночас, з аналізу протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №980737 від 10.01.2024 слідує, що у протоколі суть правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу цього правопорушення, зокрема, в протоколі не зазначено, а чи мало діяння вчинене неповнолітнім ОСОБА_2 систематичний характер, з конкретизацією кожного випадку, місця та часу його вчинення.

Разом з тим, за змістом п.п 3-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» типовою ознакою булінгу є в тому числі і систематичність (повторюваність) діяння.

Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №980737 від 10.01.2024 неможливо встановити систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , оскільки у ньому зазначено лише одну дату 13 грудня 2023 року, при цьому іншої дати та часу або період часу з вказівкою на час кожної події, які б свідчили про систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій, інспектором поліції не зазначено.

Жодних доказів, які б підтверджували систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_3 до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії», «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін, у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини вказує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді.

Дослідженими доказами встановлено, що 13.12.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_3 ображала ОСОБА_2 словесно, після чого він штовхнув ОСОБА_3 за руку, а вона штовхнула його в живіт.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат.conflictus зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Таким чином, достатніх і переконливих доказів того, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив булінг (цькування) щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , що є необхідною ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не встановлено. Крім того, відсутні і сторони булінгу, а саме: кривдник (булер) та потерпілий (жертва булінгу), оскільки неповнолітні в рівній мірі ображали одне одного.

За таких обставинах, дослідивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України, Берктай проти Туреччини та Леванте проти Латвії, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву , що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-4 КУпАП та вважає, що провадження в даній адміністративній справі стосовно матері ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, ст. 40-1, ч. 3 ст. 173-4, ст. ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Суддя: