ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справи № 723/1117/24, № 723/1118/24) об`єднано в одне провадження та присвоєно № 723/1117/24.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 (триста сорок) грн в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно з постановою районного суду та протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 354388, № 354387 від 07.03.2024 року (а. с. 1, 8), 07 березня 2024 року о 14 год ОСОБА_1 в с. Великий Кучурів вчинив словесну суперечку зі своєю дочкою ОСОБА_3 , під час якої ображав її нецензурними словами.

Крім того, 07.03.2024 року о 14-00 год ОСОБА_1 в с. Великий Кучурів вчинив словесну суперечку зі своїм зятем ОСОБА_2 , під час якої ображав його нецензурними словами, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить продовжити строки на апеляційне оскарження постанов Сторожинецького районного суду від 27.03.2024 року по справі № 723/1117/24, а пропуск даних строків визнати поважними. Скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю в його діях вищевказаного складу адміністративного

ЄУНСС: 723/1117/24 Головуючий у І інстанції: Бужора В. Т.

Номер провадження: 33/822/303/24 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

правопорушення. Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка була безпосереднім свідком виклику ним на протиправні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, є такою, яка постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП зроблений без належного з`ясування фактичних обставин справи.

Стверджує, що всі викладені вище факти, на які районний суд зсилався у оскарженій постанові не відповідають дійсності, оскільки такого взагалі не було. Апелянту не було відомо про те, що відносно нього саме 07.03.2024 року складають будь-який протокол, а також жодних його пояснень він не надавав з огляду на те, що саме у цей день він викликав поліцію, оскільки його зять ОСОБА_5 , який є ухилянтом та переховується від військкомату постійно вчиняє домашнє насильство відносно апелянта та його пристарілої матері.

Вказує, що документи, які містяться в матеріалах справи не підтверджують обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження зазначених у протоколах подій.

При цьому, вважає, що судом першої інстанції проігноровано, що у вищевказаних протоколах про адміністративне правопорушення не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, тобто не розкрита об`єктивна сторона правопорушення.

Вказує, що саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме завдання чи

Вважає, що сам факт звернення його дочки та зятя до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Звертає увагу суду на те, що між ним та його дочкою - ОСОБА_3 і зятем ОСОБА_2 існує довготривалий конфлікт, оскільки останні протягом п`яти років не сплачують жодної гривні за комунальні платежі.

В частині поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи було проведено без його участі, при тому, що він не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, оскаржувану постанову отримав тільки 04 квітня 2024 року, а тому вважає, що строк пропущено ним з поважних причин.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_3 , не з`явилася, хоча належним чином була повідомленою про дату, час і місце судового засідання, при цьому, від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, що згідно вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи, а тому, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без їхньої участі.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як було встановлено апеляційним судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова районного суду була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , при цьому відсутні докази належного його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке відбулося 27 березня 2024 року.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав тільки 04 квітня 2024 року та в десятиденний строк подав апеляційну скаргу, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Приписами ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі письмовими доказами.

Однак, апеляційний суд не може погодитись із таким висновком місцевого суду, оскільки він зроблений судом першої інстанції без всебічного і повного аналізу всіх фактичних обставин справи.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що судом належним чином не проаналізовано вказані обставини.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання до іншої особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До того ж, нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

З протоколів про адміністративне правопорушення від 07 березня 2024 року, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_1 , зазначено його висловлювання нецензурною лайкою 07.03.2024 року о 14 год, на адресу його дочки - ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_2 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи містяться лише пояснення потерпілих: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які не є належним чином оформленими, в яких відсутня сама суть правопорушень.

В апеляційній скарзі правопорушник заперечував вчинення ним будь-яких протиправних дій по відношенню до потерпілих: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , зокрема домашнього насильства.

При цьому, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили покази потерпілих.

Також апеляційним судом було встановлено, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі не вказано прізвища, адреси свідків правопорушення, які могли би надати покази з метою встановлення об`єктивної істини по даній справі, не вказано суті інкримінованих правопорушень.

Оцінюючи наведене, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, описані у вищевказаних протоколах, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки об`єктивна сторона правопорушення не розкрита, суд самостійно не може це встановлювати, беручи на себе функції обвинувачення.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що наявність конфлікту не завжди свідчить про домашнє насильство.

Будь-яких інших достовірних і належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив дії, наведені в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 354388, № 354387 від 07.03.2024 року (а. с. 1, 8), матеріали даної справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах провадження, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 07 березня 2024 року о 14 годині вчинив домашнє насильство відносно його дочки - ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_2 .

Таким чином, судом не було досліджено всі обставини, що стосуються події правопорушення, його об`єктивної сторони, через що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи зі змісту п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 268, 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній