Провадження № 3/582/9/24
Справа № 582/1341/23
Недригайлівський районний суд Сумської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Яковенко Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 17 годині 59 хвилин в смт Недригайлів по вул. Сумська ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд з дозволу водія проводився на місці на приладі газоаналізатор Драгер 6810ARDL-0575. Проба позитивна 1.97 проміле. Вчинив протягом року повторно.

Щодо вказаної події 11.12.2023 поліцейським СРПП Роменського РВП Звадою Р.В. стосовно водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, який 14.12.2023 надійшов до Недригайлівського районного суду Сумської області для розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні зазначено адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що того дня не керував належним йому автомобілем. На його прохання керував автомобілем його друг, ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 випив. Коли вони рухалися по вул. Сумська в смт. Недригайлів, то автомобіль зламався, внаслідок чого вони вимушено зупинилися біля магазину автозапчастин. ОСОБА_2 пішов до тестя, щоб той власним автомобілем відтяг автомобіль ОСОБА_1 додому. В той час, коли ОСОБА_2 пішов за допомогою, до нього під`їхали працівники поліції та змусили пройти огляд на стан сп`яніння, не зважаючи на його заперечення проти цього.

Допитаний за клопотанням ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_2 пояснив, що 11.12.2023 на прохання ОСОБА_1 він керував автомобілем останнього. Коли автомобіль зламався на вул. Сумській біля автомагазину, свідок пішов до тестя Фесенка за допомогою, а потім вони разом з тестем поїхали на вул. Сумську, де забрали автомобіль ОСОБА_1 .

Також захисник ОСОБА_1 , адвокат Мамай А.С. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 . Клопотання мотивоване тим, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 007733 від 11.12.2023 вбачається, що співробітник поліції кваліфікував дії ОСОБА_1 як порушення п. 2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 11 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за порушення вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР і непред`явлення поліцейському посвідчення водія передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висуваючи проти ОСОБА_1 обвинувачення в частині порушення ним вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, поліцейський не мав будь-яких підстав для кваліфікації дій особи за ст. 130 КУпАП, оскільки порушення особою вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, висуваючи проти ОСОБА_1 обвинувачення в частині порушення ним вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, поліцейський кваліфікував його дії за ч. 11 ст. 130 КУпАП, якої не існує.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09. 2016) захисник вважає, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

А тому суд не має повноважень відредагувати фабулу правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 007733 від 11.12.2023, змінити на шкоду ОСОБА_1 обвинувачення з порушення вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР на порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9 ПДР і перекваліфікувати його дії з ч. 11 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 11 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 за порушення ним вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР має бути закрито у зв`язку із відсутністю в діях особи складу відповідного адміністративного правопорушення.

Крім того, співробітник поліції примусив ОСОБА_1 без його згоди пройти огляд до проходження огляду на стан сп`яніння на місці події, поліцейський вніс до протоколу про адміністративне правопорушення дані про особу можливого порушника після його складення та підписання, та поліцейський склав протокол щодо особи, яка не була водієм, оскільки факт руху автомобіля та керування ним ОСОБА_1 11.12.2023 року о 17:59 не встановлений і не зафіксований.

Суддя заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, допитавши свідка, дослідивши інші наявні у справі докази дійшов наступних висновків.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

Ст. 62 Конституції України визначає (ч.ч. 2,3), що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає відповідальності особа, яка повторно протягом року вчинила будь яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед яких керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Параграф 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

При цьому відповідно до практики ЄСПЛ поняття «кримінальне обвинувачення» є автономним та, в залежності від певних критеріїв ,може стосуватися також і справ про адміністративне правопорушення.

«Кримінальне обвинувачення» існує з моменту, коли особа офіційно повідомлена компетентним органом про звинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, або з моменту, коли на її становище суттєво вплинули дії, вжиті владою як у результаті підозри проти нього (див . Deweer проти Бельгії , 27 лютого 1980 р., §§ 42-46, серія A, № 35; Eckle проти Німеччини , 15 липня 1982 р., § 73, серія A, № 51; McFarlane v. Ірландія [ВП], № 31333/06 , § 143, 10 вересня 2010 р.; Ібрагім та інші проти Сполученого Королівства [ВП], № 50541/08 , § 249, ЄСПЛ 2016 р.)

Суд зазначає, що обсяг статті 6 § 3 (a) необхідно оцінювати у світлі більш загального права на справедливий розгляд, гарантованого статтею 6 § 1 Конвенції. У кримінальних справах надання повної, детальної інформації щодо обвинувачень проти підсудного, а отже, і правової кваліфікації, яку суд може прийняти у цій справі, є важливою передумовою для забезпечення справедливого провадження. У цьому відношенні слід зауважити, що стаття 6 § 3 (a) не встановлює жодної спеціальної формальної вимоги щодо способу, у який обвинувачений має бути поінформований про характер і причину висунутого проти нього звинувачення. Суд також зазначає, що підпункти (a) і (b) статті 6 § 3 пов`язані між собою і що право бути поінформованим про характер і причину обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого готуватися до його захисту ( Pelissier and Sassi v. France §§ 52-54).

Зі змісту протоколу було встановлено, що 11.12.2023 ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, яке вчинив протягом року повторно, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується дослідженими доказами, зокрема:

- додатком до протоколу ААД № 007733 з результатами тестування на алкоголь від 11.12.2023, з якого вбачається, що у особи, яку тестують ОСОБА_1 , виявлено 1.97 проміле алкоголю, який підписаний ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`янінням з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображений результат тестування на стан сп`янінням 1.97 проміле. В рядку з результатом згоден є підпис ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовані обставини зупинки ОСОБА_1 за допомогою проблискових маячків. В подальшому до автомобіля ОСОБА_1 підходять працівники поліції, та він встає з водійського місця. З діалогу ОСОБА_1 та працівників поліції встановлено, що факт керування автомобілем ним не заперечується, протягом розмови ОСОБА_1 намагається вмовити поліцейських не складати щодо нього протокол про порушення. В подальшому на вимогу поліцейського ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`янінням на місці зупинки та підписує як результат тестування на алкоголь так і акт. В процесі складання протоколу поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що до нього буде складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП України за керування в стані алкогольного сп`яніння, тобто ОСОБА_1 оголошено зміст обвинувачення та норма закону, відповідно до якої відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка в протоколі зазначена римськими цифрами;

- розпискою від імені ОСОБА_3 , якому було передано автомобіль НОМЕР_2 , який належний ОСОБА_1 , та який зобов`язався зберігати його та не допускати ОСОБА_1 до керування (на дослідженому відеозапису присутня зазначена особа та зафіксовані обставини складання розписки). З огляду на наявність цієї розписки, обставини складання якої також зафіксовані, суд вважає недостовірними та відхиляє пояснення свідка ОСОБА_2 про керування саме ним транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки вони не відповідають встановленим обставинам;

- довідкою від 11.12.2023 поліцейського СПРР ВП №1 ( с.Недригайлів) та довідкою секретаря Недригайлівського суду, з яких вбачається, що на ОСОБА_1 21.02.2023 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи, викладені в клопотанні захисника Фесенка Р.В. з приводу того, що складений відносно нього протокол містить посилання на конкретний пункт ПДР, який ним не був порушений, а також зазначення в ньому, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення за ч. 11 ст. 130 КУпАП, якого не існує, що є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення щодо нього суддя відхиляє з огляду на таке.

Викладений в протоколі зміст правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема, суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є достатньо конкретною та містить всі необхідні обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП України підлягає відповідальності особа, яка повторно протягом року вчинила будь яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед яких зокрема і керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 ПДР, водієві забороняється: а) керувати т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції, після зазначення в протоколі фактичних обставин вчиненого правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно, поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 порушено п.2.1.а ПДР України.

Таким чином, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини правопорушення (незважаючи на помилкове зазначення відповідного підпункту як 2.1.а ПДР) охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП та у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 .

З огляду на вимоги ст. 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, помилкове зазначення підпункту п. 2.1.а ПДР у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП за встановлених вище фактичних обставин у даній конкретній справі, на переконання судді, суттєво не впливає на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не порушує принцип правової визначеності, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), тобто водій чи особа, яка керує т/з, повинна знати та виконувати правила дорожнього руху, а фабула правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка викладена у протоколі, відображає всі істотні і необхідні ознаки цього складу правопорушення.

Крім того, вказані вище обставини зазначення поліцейським п.2.1.а ПДР замість правильного 2.9.а ПДР не тягнуть за собою автоматичного визнання протоколу неналежним, недостовірним чи недопустимим доказом, не спотворюють зміст цього протоколу та не створюють ситуацію, за якої цей процесуальний документ є недійсним, а зібрані докази недопустимими, оскільки при вирішенні цього питання необхідно виходити насамперед з істотності порушення прав, законних інтересів і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , оскільки не усі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів та збирання доказів стороною провадження у справі є підставою для визнання цих доказів недопустимими, що узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ.

Таким чином, суддя вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП були дотримані у достатньому об`ємі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Отже, суддя не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини, вважає, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інші, зазначені у клопотанні захисника обставини спростовуються дослідженим суддею доказами, зокрема і відеозаписом фіксації порушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його винуватості, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, за санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 33-35, 40-1, ч. 2 ст. 130, 283, 284 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

П О С Т А Н О В И В:

На ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: підпис з оригіналом згідно

Суддя: Н. М. Яковенко