Справа № 541/4273/23
Номер провадження3/541/60/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2023 року о 21 годині 06 хвилин на автодорозі Р-42 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судові засідання 11.01.2024 та 06.02.2024 р. не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

В порядку ст. 268 КУпАП у зв`язку з наявністю достатніх даних про сповіщення ОСОБА_2 про місце, дату і час розгляду справи, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 слід взяти до уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області, однак він достовірно знаючи про знаходження на розгляді в суді адміністративної справи, в суд не з`явився та його розглядом не цікавився. Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 13.12.2023 отримав судову повістку на 11.01.2024 року, від отримання судової повістки на 06.02.2024 року відмовився, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення та довідкою Укрпошти про причини повернення відправлення, що повернулось до суду. Враховуючи, що така поведінка ОСОБА_1 призвела до затягування розгляду справи, вважаю можливим розглянути справу у відсутності останнього.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Прокурор Базавлук С.С. в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП та призначити покарання у вигляді 15 діб адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, оскільки останній перебуває у власності іншої особи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.3 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови «Порядок направлення водіїв для огляду»), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаки такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 «Порядку направлення водіїв для огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 , який постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.05.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме: відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №654335 від 22.10.2023 р., відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, копією постанов Миргородського міськрайонного суду Полтавської області стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст.126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, довідками начальника САП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Ж. Михайленко від 23.10.2023р.

Як вбачається з протоколу, фабула вчиненого адміністративного правопорушення викладена без зазначення, що особа двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, разом з тим працівниками поліції в протоколі вірно кваліфіковано дії водія саме за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В даному випадку правового значення має правильність кваліфікації дій порушника, яка зазначається в графі «чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП», що фактично і зазначено працівниками поліції при кваліфікації дій правопорушника.

Таким чином, особа, яка притягується до відповідальності усвідомлює своє обвинувачення, яке працівниками поліції в протоколі зазначено як ч.3 ст. 130 КУпАП, тому і захищатись має саме від такого обвинувачення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.1КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Санкцією ч.3 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу який є у приватні власності порушника, або адміністративний арешт на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватні власності порушника, або адміністративний арешт на строк 15 діб з конфіскацією транспортного засобу який є у приватній власності порушника.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини, а також враховуючи, що останній, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, втретє протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вважаю за необхідне в даному випадку призначити ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту в межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки накладення стягнення у виді штрафу не здійснює виховного впливу на особу та не запобігає вчиненню ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування додаткового виду адміністративного стягнення у виді конфіскації автомобіля, вважаю за необхідне зазначити наступне. Редакція ч.3 ст. 130 КУпАП передбачає можливість конфіскації автомобіля лише у його власника. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу марки ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 2 Протоколу № 7 про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У справі «Швидка проти України» у рішенні від 30.10.2014 року Європейський суд констатував порушення ст. 2 Протоколу № 7 до ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що суд розглянув апеляційну скаргу заявниці на постанову суду першої інстанції про визнання її винною у вчиненому адміністративному правопорушенні вже після того, як вона відбула призначене їй покарання у повному обсязі, і цей перегляд, таким чином, не міг виправити недоліки суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП правопорушник зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, ч.3 ст. 130, 213, 221, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і піддати стягненню у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Строк відбування адміністративного стягнення рахувати з моменту затримання ОСОБА_1 .

Копію постанови після набрання нею законної сили направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, для виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова