Справа № 953/3094/24
Провадження № 3/953/1305/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Харків

Суддя Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В., розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и в:

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №095563 від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 08 квітня 2024 року о 13 годині 40 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ухилилась від виконання передбачених законом батьківських обов`язків щодо догляду своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не наділа намордник на собаку породи вівчарка та не пристебнула ланцюг, коли собака грався на дворі, внаслідок чого собака нанесла травму дитині, тим самим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Частина 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей батьків або осіб, що їх замінюють.

Об`єктивна сторона ст. 184 КУпАП полягає в умисному вчиненні дій особою, направлених на ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей батьків або осіб, що їх замінюют. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Обов`язки батьків викладені в ст.150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Під ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей варто розуміти як пряме невиконання батьками або особами, які їх замінюють, передбачених чинним законодавством обов`язків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у поставові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається умисних дій з боку ОСОБА_1 щодо невиконання батьківських обов`язків відносно доньки. Матеріали справи не містять доказів та свідчень того, що ОСОБА_1 умисно не контролювала дозвілля своєї дитини, що дало б підстави вважати, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відсутні також будь-які дані та докази ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання своєї доньки ОСОБА_3 . Об`єктивна сторона адміністартивного правпорушення, викладена в протоколі, взагалі не містить будь-яких відомостей щодо дій або бездіяльності ОСОБА_1 саме по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, що хоча і не передбачено вимогами КУпАП, але відповідає засадам, встановленим ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини (справа «Лучанінова проти України»). При цьому суд керується аналогією закону, а саме загальними засадами диспозитивності та змагальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно дост. 62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Наданані до суду матеріали не містять достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналіз доказів у їх сукупності у межах викладених в протоколі про адміністративне правопрушення обставин свідчить про відсутність факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, навчання та забезпечення необхідних умов життя відносно своєї доньки .

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП в межах тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 247, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУПАП - у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя Т.В. Бобко