Справа № 562/752/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

представника Рівненського районного відділу №2 філії ДУ "Центр пробації"

у Рівненській області Соловонюка М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунові подання Рівненського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, -

в с т а н о в и в :

Рівненський районний відділ № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

В обгрунтування подання зазначає, що постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин. Постанова суду стосовно ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області надійшла 27 червня 2019 року і була прийнята до виконання. За час перебування на обліку порушник до органу пробації жодного разу не з`явився. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 оголошено в розшук, місце його знаходження невідоме. З порядком та умовами відпрацювання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт та наслідками за ухилення ОСОБА_1 ознайомлений не був. Оскільки з часу винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності пройшло більше чотирьох років, просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, застосувавши аналогію закону, зокрема, норми ст.80 КК України.

У судовому засіданні представник Рівненського районного відділу №2 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області Соловонюк М.О. подання підтримав, просить задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вислухавши представника органу з питань пробації, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин, постанова набрала законної сили 11 червня 2019 року та своєчасно була звернута до виконання.

Згідно з ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91)1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме: ст.80 КК України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст.80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме: норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема, в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

З часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше чотирьох років.

Суд враховує, що матеріали особової справи не містять інформації щодо належного повідомлення ОСОБА_1 органом пробації про наявність на виконанні постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2019 року та доказів ознайомлення із умовами та порядком відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. Також відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, що передбачено положеннями ст.325-4 КУпАП. Наявність лише факту невиконання правопорушником суспільно корисних робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього стягнення.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

На підставі наведеного, з огляду на те, що факт ухилення від виконання постанови суду не доведено, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.303, 304 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Подання Рівненського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч.1 ст.183-1 КУпАП, призначеного постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2019 року, в зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

С у д д я