Справа№938/941/23
Провадження № 3/938/32/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої на посаді головного спеціаліста Верховинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2023, на розгляд судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джуса Р.В. передано адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №534733 від 26.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , 2015 року народження, 26.10.2023 о 18.12год в АДРЕСА_3 ухилилася від виконання своїх обов`язків, передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, щодо виховання дитини. Зокрема, ОСОБА_2 з 20.10.2023 по 26.10.2023 перебував у своїх біологічних батьків, які позбавлені батьківських прав, за адресою: присілок Підмагора, селище Верховина, де неналежні умови для проживання дитини.

Будучи допитаною в судовому засіданні 19.12.2024 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у вчиненому правопорушенні, не визнала. Суду пояснила, що вона дійсно була призначена опікуном ОСОБА_2 , однак батьки дитини не позбавлені батьківських прав, а в силі своїх фізичних вад, вони не можуть самостійно доглядати дітей (батько -інвалід по зору, мати- психічні відхилення). З 20.10.2023 по 26.10.2023 в школі був період канікул і дитина попросилася до батьків, оскільки там також знаходився його старший брат, а тому він хотів з ним погратися. Вона дозволила хлопчикові відвідати батьків, оскільки знала, що там є належні умови для проживання дитини. В поліцію зателефонувала вихователь ОСОБА_2 , яка на її думку, постійно чинить тиск на дитину, вказуючи йому, що він має роботи, поза межами школи. Попередньо між нею та вихователькою виник конфлікт, з того приводу, що вона сказала забирати хлопчика зі школи о 17.05год, знаючи, що вона працює до 17 год, і фізично не зможе добратися до школи у вказаний час. Вказала, що на даний час вона відмовилася від опікунства, про що Виконавчим комітетом Верховинської селищної ради винесено відповідне рішення. Просила викликати в судове засідання та допитати, в якості свідків батька дитини ОСОБА_3 , та вихователя Верховинського ліцею №1 ОСОБА_4 , про що подала письмову заяву.

У зв`язку з задоволенням клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про виклик свідків в судовому засіданні 19.12.2023 оголошено перерву до 11.01.2024.

В судове засідання 11.01.2024 особа яка притягається до адміністративної відповідальності та свідки не з`явилися.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та врахувати пояснення, які були надані нею в судовому засіданні 19.12.2023.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином та своєчасно, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки на ім`я ОСОБА_4 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №06 902 166 546 13 на ім`я ОСОБА_3 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, наступне судове засідання було відкладено на 24.01.2024.

В судове засідання 24.01.2024 ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні свідки не з`явились.

Як вже зазначалося судом особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Свідки причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином та своєчасно, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки на ім`я ОСОБА_4 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №06 902 202 709 86 на ім`я ОСОБА_3 .

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 184 КУпАП, не є обов`язковою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про розгляд справи (судову повістку отримала 18.01.2024), в судове засідання не з`явилась без поважних причин, та подала заяву про розгляд справи без її участі, вважаю за можливе розглянути справу за її відсутності, та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом було досліджено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №534733 від 26.10.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , 2015 року народження, 26.10.2023 о 18.12год в АДРЕСА_3 ухилилася від виконання своїх обов`язків, передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків, щодо виховання дитини. Зокрема, ОСОБА_2 з 20.10.2023 по 26.10.2023 перебував у своїх біологічних батьків, які позбавлені батьківських прав, за адресою: присілок Підмагора, селище Верховина, де неналежні умови для проживання дитини.

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 27.10.2023, яка працює вихователем Верховинського ліцею (3 А клас), в яких вона повідомила, що 19.10.2023 близько 12.00год вона зателефонувала ОСОБА_1 , яка являється опікуном ОСОБА_5 та повідомила, що у зв`язку з відсутністю опалення у школі, дітей відпускають додому та попросила, щоби та прийшла забрати ОСОБА_5 у відповідності до вимог шкільного розпорядку та розписалася у журналі відпуску на вихідні дні і канікулярний період . Однак ОСОБА_1 повідомила, що вона категорично не може прийти, оскільки вдома має робітників. Також сказала, що нехай його забере старший брат ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що їм заборонено відпускати додому дитину з малолітньою особою вона самостійно повела дитину ОСОБА_5 до опікуна, за адресою: АДРЕСА_1 . Привівши ОСОБА_7 до вулиці вона зателефонувала ОСОБА_8 та сказала, що привела дитину. Також, вона попередила ОСОБА_9 що коли наступний раз будуть відпускати дитину, то його має забрати або опікун особисто, або дочка опікуна, інакше вона змушена буде повідомити поліцію та відповідні служби. На що ОСОБА_1 почала погрожувати їй, за те, що вона вмішується у їх справи. Десь через пів години після того, як вона привела ОСОБА_5 він зателефонував до неї та повідомив, що дочка опікуна ОСОБА_10 виганяє його з дому та каже щоби він ішов до своїх батьків. (які позбавлені батьківських прав) у присілок Підмагора, Верховинського району Івано-Франківської області. Також сказав їй, що не хоче туди іти так як там йому погано. Тоді вона сказала дитині, щоб той повертався додому. Через 20 хвилин ОСОБА_11 знову зателефонував і сказав, що ОСОБА_10 його виганяє. Після чого вона зустрілася з дитиною, сказала, щоб він зателефонував до ОСОБА_12 (опікуна) та ввімкнув гучний зв`язок. Під час розмови ОСОБА_12 сказала ОСОБА_13 , що відпускає його додому, оскільки дома ще не запустила опалення, на що дитина сказала, що у батьків ще холодніше, і навіть ковдри немає. ОСОБА_12 дозволила йому переночувати, але сказала, що зранку він має піти до своїх батьків. Наступного дня, 20.10.2023, ОСОБА_11 зателефонував до неї і повідомив, що його знову виганяють до батьків у ОСОБА_14 , а тому вона зателефонувала на лінію "102". 24.10.2023 ОСОБА_11 також їй телефонував та повідомив, що знаходиться ще у батьків.

Зазначила, що це вже не перший випадок неналежного ставлення опікуна ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків, як опікуна;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 26.10.2023, в яких він повідомив що проживав в АДРЕСА_1 , разом зі своїм опікуном ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_10 . У четвер 19.10.2023 він прийшов додому із школи і йому дочка опікуна ОСОБА_10 сказала іти до своїх батьків в присілок ОСОБА_14 , бо його там чекають та він має там щось допомагати. Він перелякався, що ОСОБА_10 його вижене і зателефонував до ОСОБА_15 , яка є його вихователькою у школі, і розказав, що ОСОБА_10 його виганяє, але він не хоче іти.

У п`ятницю він пішов до своєї тітки ОСОБА_16 , під опікою якої перебуває його старший брат ОСОБА_6 і вони разом пішли додому до батьків у присілок Підмагора Верховинського району. Під час того, коли він був у батьків до нього телефонувала ОСОБА_12 , яка сказала, що він має повернутися додому до суботи, тобто до 28.10.2023. Коли він був у батьків, то у нього почало боліти вухо. Зазначає, що він бажає проживати у ОСОБА_12 , та не хоче ночувати у батьків;

- копію рішення Виконавчого комітету №104 про звільнення від повноважень опікуна ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 11.11.2022 , згідно якого він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його батьками є: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

- відеозапис із нагрудної камери поліцейського, записаний на CD-R диск, на якому зафіксовано факт відвідування 26.10.2023, комісією сім`ї ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які являються біологічними батьками ОСОБА_2 . З відеозапису вбачається, що під час відвідування даної сім`ї у будинку знаходилися батьки, а також двоє неповнолітніх дітей.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП передбачає ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких діях: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких відносяться: виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя; зобов`язання поважати дитину; у разі передачі дитини на виховання іншим особам піклуватися нею (батьківське піклування); забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП

Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством.

Із досліджених судом доказів по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал не містить, в розумінні ст.251 КУпАП, доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків як опікуна відносно неповнолітнього ОСОБА_2 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ №534733 від 26.10.2023, складеному інспектором з ювенальної превенції сектору превенції Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Паламарчук К.Д. зазначено, що ОСОБА_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , 2015 року народження, 26.10.2023 о 18.12год в АДРЕСА_3 ухилилася від виконання своїх обов`язків, передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків, щодо виховання дитини. Зокрема, ОСОБА_2 з 20.10.2023 по 26.10.2023 перебував у своїх біологічних батьків, які позбавлені батьківських прав, за адресою: присілок Підмагора, селище Верховина, де неналежні умови для проживання дитини.

Однак викладена у протоколі фабула правопорушення не містить посилань на те, від виконання яких саме конкретних обов`язків передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, ухилилась ОСОБА_1 . Зазначаючи в протоколі про адміністративне заворушення про те, що неповнолітній ОСОБА_2 , перебуваючи з 20.10.2023 по 26.10.2023 у своїх біологічних батьків, проживав у неналежних умовах, відповідна посадова особа, не конкретизує в чому саме такі умови були неналежними, жодним чином їх не характеризує.

Згідно долученого до протоколу про адміністративне копії рішення Виконавчого комітету №104 про звільнення від повноважень опікуна ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язано ОСОБА_22 дбати про виховання підопічного, готувати його до самостійного життя, забезпечувати догляд, лікування, навчання.

Проте фабула протоколу про адміністративне правопорушення, не містить посилань на те, що ОСОБА_1 вказані обов`язки не виконувались, та до матеріалів справи не долучено доказів, які б свідчили про її ухилення від виконання своїх обов`язків.

Натомість зі змісту протоколу, суть порушення яке ставиться в провину ОСОБА_1 , зводиться до того, що її підопічний ОСОБА_2 , з 20.10.2023 по 26.10.2023 перебував у своїх біологічних батьків, які позбавлені батьківських прав, за адресою: присілок Підмагора, селище Верховина, де неналежні умови для проживання дитини.

В той же час, жодних доказів на підтвердження того, що батьки малолітнього ОСОБА_2 позбавлені батьківських прав, до матеріалів справи не долучено, а згідно рішення Виконавчого комітету №104, яким ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що такий є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування.

Вказаним рішенням, опікуна ОСОБА_1 зобов`язано дбати про виховання підопічного, готувати до самостійного життя, забезпечувати догляд, лікування навчання. Жодної вказівки на те, що дитина не може відвідувати своїх біологічних батьків у вказаному рішенні, немає. Інших доказів, які б містили припис, щодо заборони неповнолітньому ОСОБА_2 відвідувати своїх біологічних батьків, матеріали справи не містять.

Слід звернути увагу також на те, що у своїх письмових поясненнях від 26.10.2023 неповнолітній ОСОБА_2 зазначає, що коли перебував у своїх біологічних батьків, то ОСОБА_1 телефонувала до нього, сказала йому що б він прийшов додому, до суботи. Також ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказує, що хотів би продовжувати жити у опікуна ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про те, що до дитини в сім`ї опікуна ставилися добре.

Щодо долучених до справи письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , то такі також не містять даних про те, що ОСОБА_1 допустивши факт перебування свого підопічного ОСОБА_2 у своїх біологічних батьків, допустила неналежне виконання покладених на неї обов`язків, як на опікуна. З метою допиту ОСОБА_4 в якості свідка, суд викликав її в судове засідання, однак така, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання двічі не з`явилась.

Таким чином, доказів неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна щодо виховання неповнолітнього ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідність до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 1ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.7,9,247,284, ч. 1 ст.184 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Роман ДЖУС