ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/937/23 Номер провадження 33/814/294/24Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П. за участі адвоката Задорожньої В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка дії в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 17.09.2023 року о 20 год 50 хв на автодорозі с. Оржиця - с. Райозеро Лубенського району Полтавської області керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 210994-20 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager", чим порушив підпункт « а» « пункту 2.9 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Задорожня В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, в якій прохала скасувати постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року та закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, адже судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що в протоколі відсутній будь-який запис про причину зупинки транспортного засобу відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», яку передбаченою певний перелік підстав зупинення.

Крім того, апелянт посилається на те, що відсутній будь які підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 в той день. Вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водія на стан сп?яніння.

Одночасно, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 не мав можливості своєчасно скористатися правовою допомогою, в зв`язку з тим, що від проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_2 та захищає країну. Зазначає, що поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлюють своєчасне звернення до суду, тому враховуючи поважність зазначених обставин, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цією постановою гр. ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 17.09.2023 року о 20 год 50 хв на автодорозі сел. Оржиця с. Райозеро, Лубенського району, Полтавської області керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 210994-20 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager".

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 347485 від 17.09.2023 року, результатами тесту проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager», від 17.09.2023 року (а.с.3), прилад показав 0,95 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, який містить напис в графі "з результатом згоден" - містить підпис ОСОБА_2 (а.с.5), відеозаписами, відеофайли яких записані на диску, долученому до матеріалів справи(а.с.7).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а. ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_2 не виконав вимоги п.2.9а. ПДР України.

Доводи апелянта про те, що відсутні будь які підтвердження, факту порушення ПДР та факту керування транспортним засобом, суд дане твердження відхиляє зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявністю доказів у справі у сукупності, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 347485 від 17.09.2023, даними висновку тестування на алкоголь від 17.09.2023 року за допомогою приладу газоаналізатора «Drager", даними відеозаписами, на яких чітко видно рух автомобіля, не заперечував факт керування, транспортним засобом.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості висловити свої зауваження, незгоду із складеним протоколом у самому протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» наявний лише підпис ОСОБА_2 проте будь-які пояснення відсутні.

Доводи апелянта про те, що працівник поліції не роз`яснював жодних прав ОСОБА_2 , порушено процедуру виявлення ознак сп`яніння, суд відхиляє зважаючи на наступне.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 порядок проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 зазначав, що він «хоче провести огляд на місці». Відтак, наявних ознак порушень працівниками поліції не виявлено. Тому, відхиляє доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника Задорожньої В.О. яка дії в інтересах ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оржицького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка дії в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин