Справа № 333/1939/23
Провадження № 3/333/11/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність 3-ї групи, зі слів тимчасово не працює,

за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 р. об 11-40 год. на пр. Соборний, біля буд. 8, в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, виконуючи розворот не впевнився в безпеці свого маневру, в наслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ МAN ( НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 ПДР та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання 24.01.2024 р. ОСОБА_1 не з`явився. В попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 не визнав своєї вини в інкримінованому порушенні, зазначив, що не порушував вимоги п. 10.1 ПДР. В письмових поясненнях ОСОБА_1 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення зазначив наступне. 03.03.2023 р. об 11.40 год., він керуючи автомобілем Рено Логан НОМЕР_1 їхав по пр. Соборному у бік Ж/Д вокзалу по лівій смузі від автовокзалу з включеним поворотником на ліво. Автомобіль МАН д.н.з. НОМЕР_3 почав обганяти з лівої сторони трамвайними коліями і здійснив наїзд у правий бік його автомобіля (Рено Логан) д.н.з НОМЕР_1 .

Адвокат Розум О.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , в судовому засіданні 24.01.2023 р., підтримав позицію останнього, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення. Також адвокатом Розум О.В. надавалися письмові заперечення, в яких він зазначав, що у своїх поясненнях (які додані до матеріалів адмін.справи) ОСОБА_1 вказав, що він рухався по Соборному проспекту по лівій крайній полосі із ввімкненим сигналом повороту (на ліво). Вказана дорога має трамвайні колії посередині проїзної частини і ОСОБА_1 мав на меті здійснити розворот через ці колії. Проте, автомобіль МАН д.н. НОМЕР_2 почав обгін з лівої сторони по колії і здійснив наїзд на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Скоївши ДТП, порушник ОСОБА_2 зупинився на колії, але через якийсь час (не дочекавшись представників поліції) з`їхав на узбіччя. Поліцейські, які прибули на виклик були проінформовані, що особа покинула місце скоєння правопорушення, проте, як дізнався ОСОБА_1 , у схемі місця ДТП було зазначено вже інші траєкторії автомобілів, вже з аналізу якої, можно дійти висновок що правопорушник саме ОСОБА_1 . Насправді, ОСОБА_1 виконуючи розворот/поворот на цій ділянці дороги правильно виконав умови правил дорожнього руху, а саме п 10.4. за наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю. ОСОБА_1 при виконанні повороту/розвороту не повинен був керуватись саме п 10.1, а повинен був керуватись п 10.4 ПДР і згідно цього пункту, ОСОБА_1 виконав поворот/розворот за визначеними правилами. При розвороті, ОСОБА_1 упевнився у тому, що його маневр відповідає правилам дорожнього руху, проте вискочивши ззаду автомобіль МАН, здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . Проте, поліцейські не враховуючи обставини ДТП, взагалі вказали не вірну схему ДТП, «пересунувши» автомобілі на інші місця.

В судове засідання 24.01.2024 р. потерпілий ОСОБА_2 не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. В попередніх судових засіданнях підтримав надані ним, під оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції, письмові пояснення, в яких останній зазначив, що 03.03.2023 р. об 11-40 год. він керуючи автомобілем MAN НОМЕР_2 рухався по пр. Соборний в напрямку ЖД вокзалу, випереджав автомобіль рено логан д.н.з НОМЕР_1 , який рухався з малою швидкістю також в бік ЖД вокзалу. При закінченні випередження, він почув удар з його правого боку, який прийшовся в заднє праве колесо його транспортного засобу . Від цього він перелякався і різко крутнув кермо вліво, таким чином він опинився на трамвайних коліях, а водій рено (він бачив спостерігаючи в дзеркало справа) з`їхав на узбіччя.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2023 р. призначено судову інженерно-транспортну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- як повинні були діяти водії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації відповідно до Правил дорожнього руху України?

- чи є в діях ОСОБА_1 з технічної точки зору порушення Правил дорожнього руху, в тому числі п.10.1, та чи перебувають такі порушення в причинному зв`язку з подією ДТП;

- чи є в діях ОСОБА_2 з технічної точки зору порушення Правил дорожнього руху, та чи перебувають такі порушення в причинному зв`язку з подією ДТП;

- ким з вищевказаних водіїв, з технічної точки зору та в який момент було створено небезпечна дорожня обстановка?

- чи була у водія ОСОБА_1 технічна можливість уникнути зіткнення в даній дорожній ситуації?

- чи була у водія ОСОБА_2 технічна можливість уникнути зіткнення в даній дорожній ситуації?

Проведення експертизи доручити експертам Запорізького науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

У висновку від 11.08.2023 р., експертом по суті, надана відповідь частково лише на перше запитання, а саме, експертом зазначено, що у разі, якщо перед пригодою водій автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 змінював напрямок руху, то він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У разі, якщо перед пригодою водій автомобіля «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 змінював напрямок руху, то він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. На інші запитання експерт не відповів, вважає, що йому не достатньо вихідних даних, які містяться в матеріалах справи, з клопотанням про надання додаткових вихідних даних експерт до суду не звертався. З огляду на те, що експертом по суті не надані відповіді на поставлені судом запитання, суд критично відноситься до наданого експертом висновку.

Суд, вислухав пояснення учасників дорожньо-транспортної події, представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №408638, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, виконуючи розворот не впевнився в безпеці свого маневру, в наслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ МAN ( НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 ПДР та вчини в правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Обставини, викладені у вищевказаному протоколі, який є належним доказом у справі, також підтверджуються, іншими належними доказами у справі: схемою місця ДТП, підписаною в тому числі і ОСОБА_1 , поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , фотокартками з місця ДТП, з урахуванням зображених на них пошкоджень транспортних засобів, а також поясненнями ОСОБА_3 , який підтвердив, що він рухався з включеними покажчиками на ліво.

Оцінивши вищевказані досліджені судом докази, як кожен окремо так і в сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - порушення учасником дорожнього руху правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Посилання ОСОБА_1 , що потерпілий при обгоні здійснив наїзд на його автомобіль, спростовується вищевказаними дослідженими судом доказами, в зв`язку з чим надані ОСОБА_1 пояснення суд розцінює як намагання уникнути від відповідальності.

Посилання адвоката Розум О.М. про відсутність в діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП спростовується дослідженими судом доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП, скоєне ОСОБА_1 03.03.2023 р. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи, а саме, 03.06.2023 р., сплинув строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1

Суд наголошує, що встановлюючи вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших. Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 03.03.2023 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 124, 276-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у цій справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Ірина Йосипівна Наумова