ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/54/24 Справа № 694/2829/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 11.11.2023 о 15.45 год. по вул. Червонянська у м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 з явною ознакою алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, а також права на захист.

Вказує, що розгляд справи в суді відбувся в холі приміщення цього суду. Під час розгляду справи він надав пояснення, згідно з якими він, 11.11.2023, не порушуючи правил дорожнього руху рухався власним автомобілем «Ford Transit» в м. Звенигородка. На пасажирському сидінні знаходилась його матір ОСОБА_2 . У цей момент його було зупинено працівниками поліції, котрі, не пояснюючи причину його переслідування та зупинки, почали стверджувати, що від нього йде запах алкоголю. Стали пропонувати пройти тест на алкогольне сп`яніння шляхом дихання у трубку. Він повідомив, що в трубку дихати не буде, оскільки недовіряє її результатам, і просив, щоб йому видали направлення для проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в лікарні. У цьому йому було відмовлено, а поліціанти зникли в невідомому напрямку. Очевидцем даних подій була ОСОБА_3 , яка вийшла із двору і була прямим свідком вказаних подій.

Окрім того, він після наведених подій прибув у Звенигородську ЦРЛ, де пройшов освідування на стан сп`яніння, результати якого показали - ознак сп`яніння не виявлено, тверезий.

Ще в суді він наполягати на перенесенні судового засідання для залучення у справу адвоката, натомість отримав постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що, скориставшись тим що він не є юридично освіченою особою суддею було порушено його законне право на правову допомогу адвоката та прийнято незаконне , та упереджене рішення.

Вказує, що суддя районного суду частково спотворила його показання, а також показання свідка ОСОБА_2 , котра як свідок судом не допитувалась.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що під час перегляду диску з бодікамери було очевидно встановлено, що запис був змонтований, відсутній його початок та повна розмова його з поліціянтами, де він вимагав на проходженні освідувіання в лікарні, мотивував чому відмовляється від освідування на «ДРАГЕРІ».

Щодо відеозапису із службової бодікамери патрульного приводить положення статті 31 Закону України «Про національну поліцію» та наказу МВС №1026 від 18 грудня 2018 року, яким затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим поліцейським не надано суду докази відеофіксації всього оформлення адміністративного матеріалу (роз`яснення причини зупинки водія, складання протоколу про адміністративне правопорушення, складання акту про огляд на стан сп`яніння, не містить процесу відібрання пояснень, роз`яснення права особі на захист), що є неприпустимим з точки зору встановлених правил нормами вище вказаної Інструкції.

На думку апелянта, зупинка водія поліцією, за відсутності для цього підстав не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний.

В обґрунтування апеляційних вимог приводить положення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N21103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі приводить правові позиції суддів апеляційних судів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 048025 від 11.11.2023, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією.

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР України дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що суд першої інстанції надав аналіз відеозапису доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, тривалістю понад 22 хвилини, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 не надав згоди на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не здійснює вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, не надає згоди на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я, цебто його дії фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, працівниками патрульної поліції, а також суддею при розгляді справи в суді, зазначені дії ОСОБА_1 правильно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення: наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Та обставина, що ОСОБА_1 після складання відповідного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП 11.11.2023 о 17.10 годині пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, де було встановлено, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння не впливає на правильний висновок суду першої інстанції про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З цього приводу апеляційний суд зауважує, що висновок щодо результатів такого огляду, котрий був проведений без складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відсутності поліцейського, складений з порушенням вимог розд. ІІ п. 8, розд. ІІІ п.п. 17, 20 Інструкції, тому вважається недійсним.

Тим більше, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Показання в судах першої та апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , котра приходить матір`ю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не спростовують фактичні обставини, що були встановлені судом першої інстанції.

Заразом апеляційний суд враховує, що свідок не заперечував, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так й в закладі охорони здоров`я, утім той такий огляд не пройшов, через його не бажання.

Пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 , що наведені в постанові, що оскаржується, є збіжними з тими, що вони вказали в апеляційному суді, через що доводи апелянта про часткове їх спотворення є хибними.

Всупереч доводам апелянта, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Посилання апелянта, як на підставу для скасування постанови судді, на окремі правові позиції суддів апеляційних суддів є безпідставним, адже висновки щодо застосування норм права, викладені у наведеній постановах судів апеляційної інстанції, не повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Апеляційним судом, з огляду на аргументи апелянта про розгляд справи в холі приміщення суду першої інстанції, не встановлено порушення процедури розгляду цієї справи в суді першої.

У матеріалах справи відсутні відомості про заявлене в суді першої інстанції клопотання ОСОБА_1 про залучення захисника, тому відповідні доводи апелянта про порушення його права на захист є необґрунтованими.

У будь-якому випадку апеляційний розгляд відбувся за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, утім підстав для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушенняне встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук