ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 Справа №607/4649/24 Провадження №3/607/2508/2024

Суддя Тернопільського міеькрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Хмельницької області, українця, громадянина України, студента першого курсу ЗУНУ, одруженого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710604 від 20.02.2024, громадянин ОСОБА_1 20 лютого 2024 року о 01.51 год. в м. Тернополі на вул. Протасевича, 10А, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, і суду пояснив, що 20.02.2024 він дійсно керував транспортним засобом марки «Ford Focus» на вул. Протасевича в м. Тернополі та допустив наїзд на автомобіль який стояв, про що дізнався не одразу. При цьому зазначив, що під час руху він почув стук в колесі автомобіля, а тому вийшов подивитися, оскільки подумав що заїхав у бордюр, однак нічого на автомобілі не помітив та попрямував у необхідному йому напрямку. Просить адміністративну справу за ст. 122-4 КУпАП відносно нього закрити, оскільки умислу на вчинення порушення у нього не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху України передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відтак діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу), вимог ст.62 Конституції України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними, достовірними і достатніми доказами, не може ґрунтуватися на припущеннях, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з пояснень, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні, останній підтвердив той факт, що під час керування автомобілем марки «Ford Focus» в м. Тернополі на вул. Протасевича він допустив наїзд на інший автомобіль. Більше того про ймовірну причетність до дорожньо-транспортної пригоди йому стало відомо пізніше. Також вказав, що він під час руху автомобілем відчув стук у колесі та припустив, що міг заїхав у бордюр, однак не побачивши на автомобілі будь-яких ушкоджень попрямував транспортним засобом у потрібному йому напрямку.

З огляду на вищевикладене, з наданих ОСОБА_1 суду пояснень вбачається, що він не мав умислу на вчинення порушення ПДР України, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що останній діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Підстав ставити під сумнів достовірність показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у суду немає, адже вони послідовні, узгоджуються між собою та підтверджуються дослідженими у ході судового розгляду доказами, долученими до матеріалів адміністративної справи.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення п. 2.10 «а» ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП з умислом уникнути відповідальності та покарання за вчинене адміністративне правопорушення, в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, за таких обставин вважаю, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122-4, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Cуддя С. В. Кунцьо