Справа № 161/4042/24
Провадження № 3/161/1799/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 02 травня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 в м. Луцьку справу № 161/4042/24 за адміністративними матеріалами, які надійшли від Луцького РУП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

29.02.2024 року на адресу суду з Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши наявні у справі докази, в тому числі компакт-диски, наданий Луцьким РУП ГУНП у Волинській області, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 18 лютого 2024 року, о 19.47 годин інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Цьопичем А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 002455, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 002455, що 18 лютого 2024 року, о 19.35 годин водій ОСОБА_1 , в місті Луцьку, по вулиці Конякіна, керував транспортним засобом автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився з використанням спеціального технічного засобу Драгер 6820. Згідно чеку алкотестера, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові становив 0,57 проміле (а.с. 3). ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Суд звертає особливу увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 62 Конституції України Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Суд звертає особливу увагу, і це підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, що на ньому взагалі не зафіксовано подію зупинки транспортного засобу автомобіля «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також як достовірно вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, що інспектором СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Цьопичем А.В. взагалі не було повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, а лише поставлено вимогу про надання посвідчення водія та огляду транспортного засобу.

Зазначене взагалі не відповідає відомостям, викладеним в рапорті від 18 лютого 2024 року, із змісту якого вбачається, що транспортний засіб «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений у зв`язку з наявною інформацією від небайдужих громадян, що водій вказаного транспортного засобу перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, будь-які докази реального існування звернень громадян з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння відсутні, та до матеріалів справи не долучені.

Зазначене беззаперечно свідчить, що 18 лютого 2024 року, о 19.35 годин в інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 не було жодних підстав для зупинки транспортного засобу «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги працівників СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області, а всі зібрані та складені останніми процесуальні документи та докази не є належними та допустимими щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначене також повністю узгоджується з позицією Верхового Суду, викладеною в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Внаслідок чого, в діях ОСОБА_1 взагалі відсутній склад і подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , непрацюючим, громадянином України, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили за наслідками апеляційного розгляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду.

Скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Ковтуненко