Справа 350/228/24
Номер провадження 3/350/107/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від відділення поліції № 3 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992519 складеного 29 січня 2024 року, ОСОБА_1 о 14 год. 40 хв. в селі Липовиця по вулиці Зруби, керуючи транспортним засобом марки «Мітсубіші» номерний знак НОМЕР_2 перевозив сигарети без марок акцизного збору в кількості 53 пачки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, пояснив, що вказані сигарети у кількості 53 пачок придбав в місті Івано-Франківськ на ринку, їх продавав невідомий йому чоловік. Придбав вказані цигарки для власного вживання з тієї причини, що коштували вони не дорого; що то за сигарети, чи є на них акцизні марки він не звертав увагу. Просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи таке. Відповідно до частин другої, третьої статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Оцінка доказів, відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили. Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу Україн про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушенн я адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення є спеціальний, оскільки до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті лише особи, що прямо визначені диспозицією зазначеної частини відповідної статті, а саме: посадові особи підприємств - виробників, імпортерів і продавці алкогольних напоїв чи тютюнових виробів. З суті правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992519 від 29 січня 2024 року та матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 є посадовою особою підприємств - виробників, імпортерів або продавцем алкогольних виробів, тобто відсутні відомості, на підставі яких суд міг би прийти до висновку, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом інкримінованого йому правопорушення. Натомість, у графі протоколу «місце роботи, навчання, посада» зазначено «зі слів не працює». Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 в даному випадку не можна визнати суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17. Отже, згідно з вимогами частини другої статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. В силу вимог частини четвертої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Згідно з частиною першою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Відповідно до пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення. За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вирішуючи питання щодо вилучених відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення сигарет, приходжу до таких висновків. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992519 від 29 січня 2024 року вбачається, що у ОСОБА_1 згідно із статтею 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення виявлено та вилучено 53 пачки сигарет, що підтверджується квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення № 4 від 29 січня 2024 року (а.с. 2). Статтею 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення, окрім іншого, передбачено, що речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Враховуючи зазначену вище норму, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992519 від 29 січня 2024 року складеного відносно ОСОБА_1 по суті констатовано, що вилучені речі є об`єктом адміністративного правопорушення. Однак, суд встановив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, до матеріалів справи також не долученого жодного доказу, на підставі яких суд би міг встановити, що вилучені речі є об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, окрім протоколу, до матеріалів справи не долучено будь-яких інших доказів в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на яких було б зафіксовано, що вилучені у ОСОБА_1 сигарети він зберігав без марок акцизного збору. Суд звертає увагу, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноважена особа описує та фіксує в ньому обставини, дії та події, які на її суб`єктивну думку є виявленим адміністративним правопорушення, однак, допоки кінцеве рішення не буде прийняте уповноваженим органом (в даному випадку судом) у встановленому законом порядок на основі всебічного дослідження всіх доказів, такий протокол не породжує будь-яких правових наслідків для особи, щодо якої він складений, як і не встановлює її прав і обов`язків. Тобто протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо обставини, викладені в ньому не будуть підтверджені іншими належними, достатніми та допустимими доказами. Зазначене є гарантією об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та виключає можливість притягнення невинних осіб внаслідок упередженого та/або необ`єктивного складення уповноваженими особами відповідних адміністративних матеріалів щодо тих чи інших осіб. Враховуючи викладене вище, дотримуючись вимог статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд прийшов до висновку, що вилучені 53 пачки сигарет у ОСОБА_1 слід повернути володільцю. Керуючись статтями 164-5, 245, 247, 251, 252, 256, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення. Речі, зокрема 53 (п`ятдесят три) пачки сигарет, з них: 10 (десять) пачок сигарет марки «Compliment» (сині); 10 (десять) пачок сигарет марки «Compliment» (червоні); 10 (десять) пачок сигарет марки «Marble» (червоні); 10 (десять) пачок сигарет марки «Marshall» (сині); 6 (шість) пачок сигарет марки «Kent» (білі); 7 (сім) пачок сигарет марки «Brut» (червоні), які відповідно до квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення № 4 від 29 січня 2024 року вилучені для тимчасового зберігання та зберігаються у відділенні поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області за адресою: Івано-Франківська область Калуський район селище Рожнятів, вулиця Шкільна, 13 - повернути особі, у якої такі предмети вилучені ОСОБА_1 .

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Сокирко Л.М.