ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8636/23 Головуючий суддя І інстанції Саркісян О. А.
Провадження № 33/818/313/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 31.10.2023 року близько 13:00 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив сварку з ОСОБА_2 , яку ображав нецензурною лайкою в громадському місці, образливо чіплявся, порушив громадський порядок та спокій громадян.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважав, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням чинного законодавства. Суд першої інстанції поверхнево розглянув справу та дійшов висновків, які не відповідають дійсності. Зазначав, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом не зазначено.

Поряд з цим, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції він не приймав участі, про час та місце розгляду справи не повідомлялася належним чином.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчать відомості зворотного поштового повідомлення, з відомостей якого вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку 01.02.2024 року.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції об`єктивно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП підтверджується доказами, що містяться у матеріалах цієї справи, а саме відомостями: протоколу, рапорту працівника поліції, заявою ОСОБА_3 , поясненнями свідка, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №873487 від 03.11.2023 року, відповідно до якого, 31.10.2023 року близько 13-00 год. в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 вчинив сварку з ОСОБА_2 ображав нецензурною лайкою в громадському місці, образливо чіплявся, порушив громадський порядок та спокій громадян. (а.с.1).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу безпосередньо в день його складення, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», а також у графі «Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав».

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності, а такі апеляційні доводи є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до відомостей заяви ОСОБА_2 (арк. 5) вбачається, що вона просила начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення дрібного хуліганства відносно неї.

Відповідно до рапорту старшого інспектора СЦ ВПД № 1 Куп`янського РВП № 1 ГУНП в Харківській області Савкова А.О. (арк. 3-4) вбачається, що 31.10.2023 року о 16:27 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.10.2023 року о 16:27 год. за адресою: АДРЕСА_2 , щойно погрожував ОСОБА_4 , проживає на сусідній вулиці. Зараз чоловік кудись поїхав. 103 рекомендовано. Заявник: ОСОБА_2 .

Відомості цього рапорту вочевидь свідчать про те, що безпосередньо після хуліганських дій ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 звернулася до служби 102.

Відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_2 (арк. 6) вбачається, що 31.10.2023 року приблизно о 13:00 год. вона перебувала у с. Первомайське Куп`янського району Харківської області, по вул. Гагаріна, поблизу буд. № 1, та в цей час до неї підійшов місцевий мешканець ОСОБА_4 , з останнім у неї виникла сварка, а саме йому не сподобалось, що вона допомагала військовим в пошуку житла в ході сварки останній виражався на її адресу нецензурною лайкою та образливими словами, погрожував. Також повідомляла, що вона під час сварки нецензурною лайкою не виражалася. Після цього, приблизно о 16:00 год. до її домоволодіння під`їхав ОСОБА_4 , вона вийшла на АДРЕСА_4 у них продовжилась сварка, в ході якої ОСОБА_1 знов почав виражатися на її адресу грубо нецензурною лайкою та образливими словами, а вона в його адресу нецензурною лексикою не виражалася. Також повідомила, що під час другої сварки була присутня її сусідка ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що свідком події за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_5 (арк.8) вбачається, що 31.10.2023 року приблизно о 16:00 год. вона перебувала на власному подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 та з власного подвір`я побачила сварку між її сусідкою ОСОБА_6 та місцевим мешканцем ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та образливими словами на адресу ОСОБА_8 під час сварки ОСОБА_6 нецензурною лайкою не виражалась.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що свідок ОСОБА_5 дійсно перебувала на місці події у якості свідка та була безпосереднім очевидцем цієї події, а тому її пояснення заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_9 (арк. 7) вбачається, що 31.10.2023 року приблизно о 13:00 год. перебував по вул. Гагаріна, с. Первомайське Куп`янського району Харківської області, де між ним та ОСОБА_2 виникла сварка з неприязних відносин, в ході якої він виражався нецензурною лексикою та образливими словами на її адресу. Також зазначив, що після цього, о 16:00 год. він підійшов до її будинку та по вул. Першого Травня с. первомайське Куп`янського району Харківської області, між ним та ОСОБА_2 знову виникла сварка в ході якої він знову виражався нецензурною лексикою та образливими словами на адресу ОСОБА_2 .

Такі відомості цих письмових пояснень, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що ОСОБА_1 визнавав свою вину щодо вчинення хуліганських дій, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

За змістом диспозиції ст. 173 КУпАП, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення, є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

При цьому, імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що долучені до протоколу докази повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Відомості наявних письмових доказів у справі в своїй сукупності свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а його доводи про протилежне, на переконання апеляційного суду, свідчать про намагання уникнути відповідальності.

Таким чином, переконливих доводів, які спростовують висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Разом з цим, вирішуючи питання правильності визначеного судом першої інстанції виду стягнення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі, буде достатнім та об`єктивно узгоджується з обставинами вчинення хуліганських дій ОСОБА_1 .

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 , поновивши йому процесуальний строк для апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков