ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/431/24 Справа № 216/4728/23 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сагайдака Д.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року встановлено, що 08 липня 2023 року о 21-31 год. в м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, по вул. Кобилянського біля буд. 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest 6820», результат 1,80 проміле, тест 911. Від керування транспортного засобу водій відсторонений. Водій порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Сагайдак Д.С. просить поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2024 року відносно ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову суду 1-ї інстанції від 11.01.2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що в день розгляду справи 11.01.2024 року оскаржену постанову суду проголошено не було, а фактично була проголошена та підписана 19.01.2024 року, оприлюднена на офіційному сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» лише 22.01.2024 року, де він ознайомився з її змістом, тобто після спливу 10-денного строку на її оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржена постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку із численними порушеннями його законних прав при складанні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Звертає увагу суду, що у графі «До протоколу додається» невідомо ким було дописано « ОСОБА_2 , чек драгера, акт огляду». Крім того, в порушення вимог п. 2 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, не зазначено спеціального звання особи, яка здійснила огляд водія ОСОБА_1 .

Наполягає, що матеріали справи не містять будь-яких належних, достатніх та допустимих відеозаписів, які з юридичної точки зору, могли б мати силу достовірних доказів у справі, доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 08.07.2023 року о 21-31 год. в м. Кривому Розі по вул. Кобилянського біля буд. 58. Також відсутні докази відсторонення водія від керування.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведеного в додатку 1 до Інструкції. Стверджує, що були відсутні визначені законом обставини, які б давали поліцейському право зупинити транспортний засіб та вимагати від водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Позиції сторін в суді :

Повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи від них до апеляційного суду не надійшло. В зв`язку із чим вважаю можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Висновки суду:

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 11 січня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Сагайдака Д.С. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана захисником 23 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисником копія оскаржуваної постанови не отримана, матеріали справи не містять належного підтвердження про вручення оскарженого судового рішення, а також ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Сагайдака Д.С. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений поліцейським взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Лівшиць Б.Д., тобто уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги захисника щодо складання протоколу та проведення огляду неуповноваженою особою є необгрунтованими.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами, дослідженими як судом 1-ї інстанції, так і під час апеляційного перегляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 08.07.2023 серії ААД №266094, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- тестуванням на стан алкогольного сп`яніння № 911, який проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (прилад ARHK 0216), результат тесту 1,80 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.07.2023, в якому під підпис ОСОБА_1 вказано «з результатом згоден»;

- відеозаписом зі службових портативних відеореєстраторів працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять та не були надані стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність підстав для зупинки та проведення огляду водія ОСОБА_1 спростовуються дослідженими відеозаписом. Так з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, коли був зупинений працівниками поліції (Сlip-0 починаючи з 21:31:30); на місці зупинки працівником поліції було оголошено ознаки сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а у разі незгоди, в закладі охорони здоров`я (Сlip-0 починаючи з 21:39:00). Після чого, на місці зупинки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням технічного приладу Drager Alcotest (Сlip-0 починаючи з 21:39:43), поліцейським було оголошено результати огляду, які склали 1,80 проміле (Сlip-0 починаючи з 21:40:47).

Крім того, з переглянутого відезапису вбачається, що ОСОБА_1 хитається, поводиться неадекватно, не бажає слухати роз`яснення прав поліцейськими, намагається сісти до поліцейського автомобілю, висловлюється нецензурною лайкою.

Щодо посилання сторони захисту про відсутність доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування автомобілем, то такі підстави були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції та їм було надано повну та обґрунтовану оцінку. Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки на відео чітко зафіксовано те, що поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом, пропонує йому в телефонному режимі знайти тверезого водія (Сlip-0 починаючи з 21:42:45), після чого керування транспортним засобом було передано ОСОБА_3 (Сlip-2 починаючи з 22:10:00).

Також на відео зафіксовано процес оголошення поліцейським протоколу та ознайомлення водія з його змістом (Сlip-2 починаючи 22:05:45), будь-яких зауважень чи доповнень ОСОБА_1 не мав. Натомість, відеозапис містить фіксацію спроб вмовляння ОСОБА_1 не складати протокол, що свідчить про намір уникнути відповідальності, що передбачена за керування в нетверезому стані. Таким чином ОСОБА_1 усвідомлював, що його дії під час керування транспорним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння носять протиправний характер.

Із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не висловлював. Як вищезазначено, поліцейським роз`яснено право пройти огляд в медичному закладі, однак водій не висловлював бажання поїхати до медичного закладу. Отже у поліцейського не було підстав для складення та вручення водієві направлення на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, як вбачається з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, в якому зафіксовано результат огляду на стан сп`яніння 1,80 проміле, ОСОБА_1 поставив свій підпис, чим підтвердив свою згоду з результатом огляду на місці зупинки. Отже, доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

З відео також вбачається, що протокол був складений після проведення огляду та роздруківки чеку драгеру, ОСОБА_1 був ознайомлений з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, отже невідображення в копії протоколу деяких відомостей про додані до нього матеріали може бути наслідком неякісного копіювального матеріалу та не впливає на кваліфікацію адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 08.07.2023 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18).

Під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 , та підстав для визнання доказів недопустимими або неналежними, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Сагайдака Д.С. та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Сагайдаку Д.С. строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 рокущодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Сагайдака Д.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин