СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3549/24
пр. № 3/759/1504/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Васильєва К.О., розглянувши матеріали, які надійшли зі УПП у місті Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.02.2024 о 08 год. 40 хв. рухався по проспекту Берестейський, 101/2 у місті Києві, керував транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії «В» вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, двічі, протягом року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» (притягувався постановою БАД №996143 від 25.12.2023, протокол ЕАС №7264795 від 02.07.2023). ОСОБА_1 своїми діями порушив підпункт «а» п. 2.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На адресу суду 22.02.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить на підставі ст. 276 КУпАП адміністративний матеріал відносно нього передати за підсудністю до Лисянського районного суду Черкаської області, оскільки ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 згідно довідки виданою виконавчим комітетом Виноградської сільської ради від 06.02.2024 № 140.

Ознайомившись з даним клопотання, приходжу до переконання, що таке клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї постанови № 11 від 11.06.2004 року "Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України Про адміністративні правопорушення", зазначив, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Зміст наведених вище вимог закону зводиться до того, що право обрання підсудності розгляду справи належить виключно органу внутрішніх справ та відповідно, суд до якого надійшов відповідний протокол про адміністративне правопорушення повинен розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення складеному щодо ОСОБА_1 , місцем вчинення правопорушення проспект Берестейський, 101/2 у місті Києві, що територіально відноситься до Святошинського районного суду міста Києва куди орган поліції і скерував протокол про адміністративне правопорушення для розгляду.

Місце проживання ОСОБА_1 згідно довідки виданою виконавчим комітетом Виноградської сільської ради - Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Виноград, вул. Центральна, 5 як підстава для зміни судом підсудності не узгоджується із нормами КУпАП та не наділяє суд повноваженнями визначати підсудність розгляду справи. Окрім того, чинний КУпАП не містить правову норму щодо зміни підсудності справ про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, підтвердив обставини викладені в протоколі, просив не позбавляти права керування трансопртними засобами. Крім того, зазначив, що проживає саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який безпосередньо визнав вину у судовому засіданні, а також ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 529217 від 06.02.2024, який складений стосовно ОСОБА_1 ; витяг з бази АРМОР; відеозапис з бодікамери, який переглянутий в судовому засіданні, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Таким чином, суддя приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме підпункту «а» п. 2.1, що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує та обтяжують відповідальність, у справі не встановлено.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, матеріали справи, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років в межах санкції статті, за якою вона притягується до відповідальності, без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки, транспортний засіб, належить іншій особі.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного та керуючись ч. 5 ст. 126, ст.ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 к., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: К.О. Васильєва