Справа № 456/80/24
Провадження № 3/456/265/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №027272 від 19.12.2023, 05.08.2023, близько 16 год. 45 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 в будинку. В ході конфлікту виражався нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнав та пояснив, що 05.08.2023 року будучи відсутнім за своїм місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , отримав телефонний дзвінок від сусідів, які повідомили, що на територію його будинку проникає група невідомих осіб разом із колишньою дружиною ОСОБА_2 .

Приїхавши до місця свого проживання, побачив на подвір`ї свого будинку колишню дружину, родичів колишньої дружини та невідомих осіб, які шляхом зламування замка хвіртки та висвердлюванням замка вхідних дверей дому, незаконно проникли в середину майна, на яке не давав на згоди, про що в Стрийському РУП ГУНП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження від 19.10.2023 внесене до ЄРДР за №30000900.

Враховуючи ту обставину, що на момент 05.08.2023 року до 21 год. 50 хв. до нього діяв терміновий заборонний припис, сама потерпіла спровокувала контакт з ним. Даний терміновий заборонний припис він не порушував і виконував згідно норм чинного законодавства. Натомість, ОСОБА_2 прийшовши до його майна сама вчинила всі дії, які суперечили нормам законодавства.

З пояснень потерпілої, які зазначені в постанові про закриття кримінального провадження, долученої до матеріалів адміністративної справи вбачається, що 05.08.2023 року ОСОБА_2 , приїхала з дітьми до будинку колишнього чоловіка забрати свої речі. Дана обставина доводить факт того, що ОСОБА_2 , тривалий час не проживала з дітьми у даному майні. На підтвердження цього Грабовецько Дулібською сільською радою винесено акт про фактичне місце не проживання осіб від 08.03.2023 року.

Окрім цього, 05.08.2023 року ОСОБА_2 нанесла йому тілесні ушкодження про що в Стрийському РУП ГУНП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження від 06.08.2023 р. внесене до ЄРДР за №0000236, що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_1 , довідкою №2935 від 05.08.2023 року. та витягом з ЄРДР.

Також до матеріалів адміністративного провадження потерпілою долучено постанову від 11.10.2023 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на основі протоколу від 05.08.2023 року, тому просив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Гошовська Я.А., в судовому засіданні просила провадження відносно ОСОБА_1 , закрити, оскільки в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення. Крім того, зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме у яких конкретних діях ОСОБА_1 , полягало вчинення насильства у сім`ї психологічного характеру, не зазначено про настання фізичної чи психологічної шкоди, яка були чи могла бути спричинена потерпілій. Крім того, додала, що в якому відбувались події 05.08.2023 належить йому на праві власності, оскільки ця нерухомість була придбана ним за договором дарування, проте колишня дружина ОСОБА_2 вважає, що вправі претендувати на частину цієї нерухомості, а тому за захистом свого порушеного, на її думку права, звернулася до суду з безпідставним позовом. Наполягає, що між її підзахисним та його колишньою дружиною існують три невирішені судові спори, а тому задля тиску на її підзахисного колишня дружина ОСОБА_2 провокує його на постійні конфлікти, постійно з`ясовує з ним стосунки, проте це аж ніяк не свідчить про будь-яке домашнє насильство у цій, вже колишній, сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду пояснення, в якому зазначила що із отриманої нею копії постанови про закриття кримінального провадження №0000234, винесеної дізнавачем сектору дізнання Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Гутник В.В. від 28.11.2023, працівниками поліції Стрийського РУРГУНП у Львівській області стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства фізичного характеру, яке виразилось у заподіянні їй легких тілесних ушкоджень, що мало місце 05 серпня 2023 року близько 16 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого завдано шкоди її фізичному здоров`ю.

Дійсно, 05 серпня 2023 року приблизно о 16 год. 30 хв. в житловому будинку по АДРЕСА_1 в ході словесного конфлікту її колишній чоловік ОСОБА_1 протягнув її по підлозі та вдарив рукою в ділянку правого плеча, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження. Про факт заподіяння легких тілесних ушкоджень свідчать медична довідка КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня» від 05.08.2023 № 2936 та висновок судово-медичної експертизи № 98 від 08.08.2023. Таке домашнє насильство фізичного характеру ОСОБА_1 вчинив після того, як він незаконно виселив її із житлового будинку по АДРЕСА_1 . Про незаконність позбавлення кривдником житла вказує постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від у справі № 456/4074/23, що набрала законної сили 24 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпА, за фактом вчинення ним домашнього насильства економічного характеру, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Тому просила суд врахувати її письмові пояснення із доданими копіями документів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гошовської Я.А., вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Як вбачається з матеріалів справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який не може бути безумовним доказом вчинення адміністративного правопорушення, у матеріалах даної справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , насильства в сім`ї відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , психологічного характеру, як це передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так до протоколу про адміністративне правопорушення долучено постанову про закриття кримінального провадження від 28.11.2023 №0000234 від 06.08.2023 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, рапорт, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, заяву ОСОБА_2 , від 05.08.2023, письмові пояснення ОСОБА_2 , від 05.08.2023, висновок експерта №98 від 08.08.2023, довідку КНП «Стрийської центральної районної лікарні» №2936 від 05.08.2023, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_1 , від 14.08.2023, протокол допиту потерпілої ОСОБА_2 , від 01.09.2023.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або за неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У свою чергу, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Статтями 21 та 24 Конституції України регламентовано, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі,етнічного та соціального походження,майнового стану,місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

За змістом пунктів 3, 6, 8, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, досліджених в судому засіданні та пояснень учасників справи, не містять чіткого посилання на характер психологічного насильства у контексті наведених приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що мало місце під час вчинення інкримінованого йому домашнього насильства, в яких конкретно діях кривдника полягало домашнє насильство, шкоди потерпілому та наслідків, які були спричинені чи могли бути спричинені цим правопорушенням, та в чому саме вони полягали, обставини, які б свідчили про умисел завдати шкоду потерпілому.

З постанови про закриття кримінального провадження від 28.11.2023, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що під час подій які мали місце 05.08.2023 ОСОБА_2 , отримала тілесні ушкодження, які спростовані свідком ОСОБА_1 , і відповідно у вказаному кримінальному провадженні не встановлено умислу ОСОБА_1 , на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , відповідно відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, що виключає склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд не бере до уваги письмові пояснення потерпілої доданих до матеріалів справи, оскільки, такі складені після її допиту в межах закритого кримінального провадження, і пояснення надані нею не підтвердились досудовим розслідуванням. Крім того, посилання ОСОБА_2 , на постанову Стрийського міськрайонного суду від 11.10.2023, у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необгрутованими, оскільки подія за яку ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, відбувалась 26.07.2023.

Судом встановлено, що дійсним є лише факт того, що між колишнім подружжям Мартиненків сталась чергова конфліктна сімейна ситуація, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм чинного законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про що свідчать постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.02.2023, 24.02.2023, 07.03.2023, 24.01.2023, 23.06.2023, 11.10.2023 в яких провадження про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, конфлікт (від лат. conflictus - зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфліктом є також ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди. Типи конфліктів: 1) реальний конфлікт - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2) випадковий, або умовний, конфлікт залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3) зміщений конфлікт реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4) помилково дописаний конфлікт конфлікт, що помилково тлумачиться; 5) латентний конфлікт - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6) хибний конфлікт у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Надаючи оцінку поясненням потерпілої, судом встановлено, що вона не назвала жодних дій психологічного впливу на неї, а тільки підтвердила ворожі стосунки між ними, які склались раніше і тривають у них певний період часу, в результаті поділу майна, що призводить до з`ясування стосунків та конфліктів.

Інших доказів, які б вказували на вчинення правопорушення ОСОБА_1 ,. суду не надано.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що згідно п.1 ст.247КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до обгрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Р. Т. Шрамко