ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/717/24

Провадження № 33/4820/356/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Жураківського В.А.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Козака І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 25 лютого 2024 року о 12 год. 13 хв. у с. Пашківці Старокостянтинівської ОТГ Хмельницького району, вул. Ясенева, 1, керував автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалену постанову та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що повний текст постанови був складений судом та отриманий ОСОБА_1 11 квітня 2024 року, а оскільки сторона захисту не була ознайомлена з мотивами постанови судді, тому й не могла скласти апеляційну скаргу. Також апелянт просить взяти до уваги введення воєнного стану на території України та пошкодження енергетичної структури, що призводить до періодичного знеструмлення і позбавляє можливості вчасно направити апеляційну скаргу.

На обґрунтування доводів по суті апеляційної скарги зазначає, що суд надав неправильну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, зокрема відеозапису, заперечуючи достовірність файлу № 7, який містить фрагмент руху його автомобіля та зупинку, оскільки працівники поліції його не зупиняли, про що також свідчить різниця в часі на вказаних відеозаписах.

ОСОБА_1 наголошує, що не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 був впевнений, що не вживав алкогольних напоїв у той день та напередодні, тому погодився пройти огляд на стан сп`яніння та був дуже здивований показаному результату. Однак, ОСОБА_1 дуже поспішав, бо їхав по ліки для дитини, і тому відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

При цьому, одразу після купівлі ліків, у межах 2 годин ОСОБА_1 поїхав до лікарні для самостійного проходження огляду на стан сп`яніння, де результат показав 0, 21 проміле, але враховуючи похибку 0,05 проміле, він був тверезий.

Отже, ОСОБА_1 наголошує, що у матеріалах справи відсутні достатні докази для доведення його вини, всі сумніви мають тлумачитися на його користь.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Козак І.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав. Захисник наполягав, що не доведений факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 стверджував, що вживав лікарські препарати настоянку прополісу, оскільки має виразку шлунку, але це не могло показати стільки на приладі драгер. Штраф за не пристебнутий ремінь безпеки сплатила дружина без його згоди.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року, пропустивши встановлений законодавством строк апеляційного оскарження та просить його поновити. Поважність причин такого пропуску обґрунтовує тим, що у судовому засіданні суд оголосив лише вступну та резолютивну частини, а повний текст рішення ОСОБА_1 отримав лише 11 квітня 2024 року, про що міститься підтвердження у матеріалах справи (а/с 35). Так, до отримання повного тексту рішення суду сторона захисту не була обізнана з мотивами визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, і тому не могла звернутися до апеляційного суду зі скаргою у межах строку апеляційного оскарження.

Окрім того, ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку з воєнним станом у країні, частими повітряними тривогами та періодичним знеструмленням населених пунктів він був позбавлений об`єктивної можливості підготувати та направити апеляційну скаргу у строк.

Апеляційний суд визнає наведені вище обставини поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та, враховуючи, що такий пропуск не є значним (2 дні), з метою ефективного та належного забезпечення права особи на доступ до правосуддя, необхідно поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року.

Щодо оскарження постанови по суті

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом 25 лютого 2024 року о 12 год. 13 хв., як це зазначено у протоколі. Зазначає, що наявний у справі відеозапис не підтверджує факту керування ним транспортним засобом.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, а справу суддею першої інстанції розглянуто повно та всебічно, відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд посилається на досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 255449 від 25.02.2024 про порушення ОСОБА_1 пункту 2.9а ПДР України (а/с 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Drager Alkotest 6820, в якому зафіксований стан сп`яніння водія 0,38 0/00 (проміле) (а/с 6);

- чек приладу Drager Alkotest 6820, відповідно до якого стан сп`яніння ОСОБА_1 25.02.2024 о 12:16 год. становить 0,38 0/00 (проміле) (а/с 1);

- висновок КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 13 від 25.02.2024, згідно з яким ОСОБА_1 25.02.202 о 13 год. 45 хв. за власною заявою пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а/с 27);

- відеозаписи з місця події від 25.02.2024, з яких вбачається, що близько обіду 25.02.2024 автомобіль ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 рухався у с. Пашківці по вул. Ясенева, 1. Після зупинки автомобіля його водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, внаслідок чого було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат 0,38 %0). Пройти такий огляд у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними та допустимими, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для ухвалення рішення по справі.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Суд першої інстанції встановив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП вкрай важливим є встановити та довести факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія під час керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

При цьому для притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Апеляційний суд констатує, що з відеозаписів, які містяться у матеріалах справи, можна дійти безсумнівного висновку щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25 лютого 2024 року о 12 год. 13 хв. безпосередньо перед зупинкою його працівниками поліції. Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 , та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

На відео чітко зафіксований рух автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , час та дата його зупинки, що узгоджується з відомостями, зафіксованими у протоколі, та фіксація перебування за кермом саме ОСОБА_1 . Окрім того, у подальшому ОСОБА_1 буде стверджувати, що поспішав по ліки для своєї дитини, що фактично є його визнанням керування транспортним засобом у той день та час.

Тому доводи ОСОБА_1 щодо безпідставності вимоги зі сторони поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки той не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, є неспроможними.

За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з частинами 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з наданих суду відеозаписів, працівниками поліції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з чітким дотриманням порядку, встановленого законодавством України. Так, поліцейський внаслідок виявлених ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 (тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота) запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та добровільно пройшов такий огляд. Внаслідок проведеного огляду у ОСОБА_1 був зафіксований стан алкогольного сп`яніння (0,38 0/00 ), однак водій не погодився з таким результатом та відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Натомість, пізніше він самостійно звернувся до КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», де лікар підтвердив перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,21 0/00 (проміле).

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

На переконання апеляційного суду, дії водія ОСОБА_1 суперечать встановленому статтею 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735 порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, яким самостійне звернення особи до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння не передбачено. Як на відеозаписах, так і у матеріалах справи зафіксований факт незгоди водія з результатом проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (а/с 1, 6) Утім, якщо ОСОБА_1 був переконаний у тверезості свого стану та хибності такого результату, то він мав можливість на пропозицію поліцейських проїхати у їх супроводі до закладу охорони здоров`я з метою повторного проходження огляду, і таким чином, спростувати встановлений раніше результат.

При цьому, на відеозаписі не зафіксоване пояснення ОСОБА_1 , що він поспішає, бо їде по ліки для дитини, і тому відмовляється проїхати до закладу охорони здоров`я. Зазначені доводи в апеляційній скарзі апеляційний суд вважає за намагання ОСОБА_1 виправдати себе та уникнути встановленої законодавством відповідальності.

Водночас пояснення ОСОБА_1 у суді, що він вживає ліки для шлунку на спиртовій основі, не виключають наявність у його діях складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки вжиття подібних препаратів так само входить до змісту диспозиції цієї статті.

Окрім того, проведений за зверненням ОСОБА_2 огляд у закладі охорони здоров`я так само підтвердив перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, хоча і вже з меншим результатом. Оскільки вказаний висновок був зроблений лікарем, та не оскаржувався ні ОСОБА_1 , ні його захисником, тому апеляційний суд не має підстав для сумнівів у його достовірності та необхідності покладатися на похибку результату.

Отже, враховуючи перевірені та досліджені у своїй сукупності зібрані докази у цьому провадженні, які є належними та допустимим, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом, а відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

ОСОБА_1 , як особа, що має спеціальний статус водій, реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України, зокрема пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України: забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність у правовому полі держави (з рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007).

Отже, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та правильно визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАПта накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя