П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/235/24

Номер провадження 3/530/116/24

20.02.2024 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер суду невідомо ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протокола про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 790334 від 01.02.2024 року, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , 01 лютого 2024 р. о 14 год. 00 хв., за адресою магазину «Полтавський м`ясокомбінат» , в м. Зіньків , вул. Воздвиженська, вчинив домащнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме злісні дії психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повідомив що не пам`ятає події того дня.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У той же час, з матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 почав переслідувати її з вул. Дроздівська, потім ОСОБА_2 забігла до будинку своє знайомої ОСОБА_3 , яка зачинила двері, ОСОБА_1 зайшов до подвір`я ОСОБА_3 , вибив вхідні двері та зайшов до будинку де знаходилась його дружина ОСОБА_4 , злякавшись ОСОБА_5 перейшла до крайньої кімнати, відчинила вікно та вистрибнула в нього на вулицю, розуміючи що невтече від нього забігла до продуктового магазину, який був розташований навпроти та почала присутніх просити про допомогу, потім забігла до підсобної кімнати та намагалася закрити двері, ал ОСОБА_6 не дав їй цього зробити, оскільки тримав за двері, в цей момент його почала відтягувати продавець магазину, він вирвався і зайшов до підсобної кімнати, вдарив ОСОБА_7 головою в обличчя, потім вдарив ще декілька раз рукою та ногою в бік, внаслідок ударів ОСОБА_5 впала, потім ОСОБА_6 взяв ОСОБА_7 за волосся і потягнув по кімнаті до стільця на який сів т тримав її ногами, в той момент вона побачила в його руках ніж, який він випадково впустив, після цього хтось зайшов до приміщення магазину та забрав ніж, після цього ОСОБА_5 забігла до іншої кімнати де зачинилася і викликала поліцію.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Зважаючи на встановлені вище обставини суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки дане правопорушення відбувалося в громадському місці з грубим порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, та супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

При цьому, ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров`я, суттєвості порушення їх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Аналіз цих обставин потрібен і для з`ясування наявності особливої зухвалості або виняткового цинізму, що є основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку.

Особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо. Винятковий цинізм - це демонстративна зневага щодо норм моральності, наприклад, груба непристойність, публічне оголення, знущання над немічними особами та ін.( п. 5 ППВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006р. № 10)).

Для кваліфікації вчиненого хуліганства за ч. 1 ст. 296 КК достатньо наявності в діях винної особи однієї з ознак - особливої зухвалості або виняткового цинізму. Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення.

Закінченим злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці, частіше це відбувається у парках, на вулицях, у кінотеатрах, магазинах та інших громадських місцях. Як правило, такі дії вчиняються у присутності потерпілих та інших осіб. Однак публічність не є обов`язковою ознакою хуліганства. Воно може бути вчинене у квартирі, на безлюдній вулиці тощо. Можливе навіть вчинення хуліганства по телефону, коли винний, наприклад, у нічний час періодично тривалий час телефонує потерпілим, порушує їх нормальний сон, цинічно ображає, знущається над ними, виявляючи тим самим явну неповагу до суспільства.

Аналіз ознак хуліганства дає підставу для висновку, що такі насильницькі дії, як побої, мордування, спричинення різних за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, а також умисне знищення чи пошкодження майна характеризують особливу зухвалість.

Тому хуліганство, яке супроводжується побоями (ч. 1 ст. 126 КК) або спричиненням легкого тілесного ушкодження (ст. 125 КК), не потребує додаткової кваліфікації. Однак якщо в такій ситуації вчинені злочини, які за своїми ознаками і ступенем тяжкості суттєво відрізняються від хуліганства, має місце сукупність злочинів, що потребує кваліфікації за ст. 296 та відповідними статтями КК (наприклад, статтями 121, 122, ч. 2 ст. 126, статтями 127, 194, 352).

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства. Винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього. Не змінює характеру вини і вчинення хуліганських дій за наявності кваліфікуючих чи особливо кваліфікуючих ознак. Особа, наприклад, усвідомлює, що її хуліганські дії пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, і знову-таки бажає цього. Однак умисел щодо заподіяння шкоди в результаті хуліганських дій може бути і непрямим. Не можна, наприклад, заперечувати наявність його у випадку, коли п`яний хуліган почав лякати зброєю людей, а потім у громадському місці зробив неприцільний постріл, заподіявши одному з потерпілих тілесне ушкодження. У цьому випадку винний діяв нецілеспрямовано, він не бажав заподіяти шкоди здоров`ю будь-кому з оточуючих, але свідомо припускав такі наслідки. Таку позицію поділяє і судова практика. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є усвідомлене вчинення діяння з мотиву явної неповаги до суспільства. Такий мотив має важливе значення тому, що він, з одного боку, характеризує хуліганські дії, а з другого - самим законом визнається обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони. У кожному конкретному випадку хуліганський мотив діяння може знайти свій вияв у певних низьких спонуканнях. Це може бути бешкетництво, прагнення протиставити себе суспільству, виявити п`яну зухвалість, показати зневагу до оточуючих тощо.

У деяких випадках посягання на особу з мотивів ревнощів, помсти тощо може трансформуватися в мотив явної неповаги до суспільства й утворити склад хуліганства. Подібне, наприклад, має місце, коли через ревнощі двоє в кінотеатрі почали сваритися, вчинили бійку, внаслідок чого було зірвано показ кінофільму, порушено нормальну роботу кінотеатру, спокій і відпочинок глядачів. Усе це свідчить про те, що такі суб`єктивні ознаки, як мотив вчинення і спрямованість умислу є основними критеріями, які відрізняють хуліганство від суміжних злочинів. На це звертає увагу і ПВСУ у п. 4 зазначеної Постанови від 22 грудня 2006 р. № 10.

Суб`єктом хуліганства можуть бути особи, які досягли 14-річного віку.

Таким чином, матеріали справи свідчать про можливе вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, що вимагає проведення досудового розслідування за цим фактом.

Відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

За таких обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення слід передати прокурору для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та організації проведення досудового розслідування за вказаними фактами, під час якого встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 253, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Направити матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 керівнику Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області, для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя - Ситник О.В.