Справа №303/2573/24
3/303/1006/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Камінський С.Е., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодружевськ Луганської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, сержанта військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ),

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення А1556 № 147 від 12.03.2024 року вбачається, що 12.03.2024 року сержант ОСОБА_1 прибув до розташування мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації після перебування ним з 20.02.2024 року по 12.03.2024 року на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м.Берегова» Закарпатської обласної ради, куди поступив з діагнозом «Посттравматичний стресовий розлад (Код за МКХ-10 «F43.1»). Згідно виписного епікризу № 478 від 12.03.2024 року сержанта ОСОБА_1 встановлено, що в ході лікування військовослужбовця, перебуваючи ним на госпіталізації у даному відділенні, сержант ОСОБА_1 режиму не дотримувався. Персоналом відділення неодноразово відмічено факт вживання пацієнтом ОСОБА_1 спиртних напоїв та після численних зауважень він не перестав вживати спиртні напої. У зв`язку з чим, сержант ОСОБА_1 виписаний самостійно за порушення режиму, а саме вживання спиртних напоїв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 згідно поданої до протоколу заяви, просив розглянути справу про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП без його участі, у зв`язку з його вибуттям (відрядженням) в район ведення бойових дій. Свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, так як ніяких аналізів або тестів на алкогольне сп`яніння, які б засвідчували його стан алкогольного сп`яніння, він не проходив.

Дослідивши письмові докази у справі суд прийшов до наступного.

У відповідності до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням

правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, настає у разі розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів, або появи військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Як свідчить протокол про адміністративне правопорушення А1556 № 147 від 12.03.2024 року, викладені в ньому обставини є неконкретизовані, зокрема: «персоналом відділення неодноразово відмічено факт вживання пацієнтом ОСОБА_1 спиртних напоїв та після численних зауважень він не перестав вживати спиртні напої». У той же час у протоколі не зазначено і до нього не додано доказів того, що ОСОБА_1 у конкретний день і час вчинив дії, за які встановлена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з тим, долучені до вищевказаного протоколу пояснення командира взводу МПБ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 та стрільця-помічника гранатометника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 12.03.2024 року не узгоджуються викладеним у протоколі обставинам вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та не підтверджені належними письмовими доказами (відсутні висновок лікаря про результати огляду на стан сп`яніння, акт відмови від проходження такого огляду), що в свою чергу не спростовують надані пояснення ОСОБА_1 .

За приписами ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу) та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена поза розумним сумнівом належними, достовірними і достатніми доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, повно і всебічно проаналізувавши наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не є доведеною, тому справу необхідно закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Е. Камінський