Номер справи 220/114/24
Номер провадження 3/220/114/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., за участю секретаря Сербіної І.В., особи, яка питягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Яма Д.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Військової служби правопорядку військової комендатури м. Курахове у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого лейтенанта командира 3 зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності не притягався, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військова частина НОМЕР_1 на даний час перебуває у районі виконання бойових завдань у Донецькій області. Особовий склад військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 тимчасово дислокується у житловому будинку у АДРЕСА_2 .

Починаючи із 04.01.2024 до тимчасового місця проживання зазначених вище військовослужбовців прибув старший лейтенант ОСОБА_1 , залишив свої особисті речі та почав з ними спільно проживати.

08.01.2024 близько 21.30 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку (де в цей час також перебував старший лейтенант ОСОБА_1 ) вживали алкогольні напої та близько 00.30 пішли відпочивати.

09.01.2023 близько 06.00 солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 прокинулись та почали робити каву. В цей час, солдат ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, пішов до кімнати, де проживав старший лейтенант ОСОБА_1 , поговорити з ним, щоб той допомагав їм по господарству.

Приблизно через 5 хв. у житловому приміщенні між солдатом ОСОБА_3 та старшим лейтенантом ОСОБА_1 виник побутовий конфлікт, в ході якого, солдат ОСОБА_3 намагався застосувати силу проти старшого лейтенанта ОСОБА_1 та стягнути його з ліжка. В свою чергу, старший лейтенант ОСОБА_1 , з метою припинення протиправних дій солдата ОСОБА_3 з особистої зброї - пістолета (№ НОМЕР_2 рв) здійснив попереджувальний постріл в гору, на що солдат ОСОБА_3 , почав відбирати пістолет. В ході штовханини, старший лейтенант ОСОБА_1 здійснив постріл в сторону солдата ОСОБА_3 , в результаті чого, останній отримав тілесні ушкодження.

В подальшому солдату ОСОБА_3 , одразу почали надавати першу допомогу, по закінченню якої був доставлений до стабілізаційного пункту в н.п. Гаврилівка де встановлено попередній діагноз: кульове поранення лівого стегна та передньої черевної стінки, проникаюче з пошкодженням внутрішніх органів.

За даним фактом посадовими особами військової комендатури м. Курахове до відділу поліції № 1 (с. Велика Новосілка) Волноваського районного відділу поліції ГУНП Донецький області скеровано повідомлення про вчинення військовослужбовцями військове частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 128 Кримінального кодексу України. За результатами якого, слідчим 09.01.2024 внесено відомості до ЄРДР №0000021 заст. 128 ККУ.

Разом з цим із пояснень солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_4 встановлено, що після прибуття до їхнього місця проживання старшого лейтенанта ОСОБА_1 він був старшим у їхньому будинку та слідкував за дотриманням порядку та військової дисципліни, військовослужбовцями, які проживали у будинку. Оскільки старший лейтенант ОСОБА_1 є офіцером, старшим за військовим званням, а тому їхнім командиром (начальником). Крім цього, опитані зазначили, що за весь період часу їх спільного проживання, ОСОБА_1 не проводив перевірки щодо перебувань військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння та наявності у них алкогольних напоїв.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, Законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідністівиконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушнододержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати бойовий прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний визначається, що військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну .

Стаття 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України зобов`язує командира вживати заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставленням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінальною правопорушення.

На підставі ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм військовим званням, старший лейтенант ОСОБА_1 є прямим начальником усього особового складу взводу.

Відповідно до ст.ст. 58. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999. командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою: за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально- психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу): за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Командир зобов`язаний:

- знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозді. вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, і і під час виконання бойових завдань;

- завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

- встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень Статуту Збройних Сил України;

Відповідно до положень ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти)

Стаття 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує командира взводу підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійно бойовій готовності, неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття за додержанням правил особистої гігієни.

Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих «адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, командир 3 зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи за посадою начальником для військовослужбовців особового складу взводу, який проходить службу у підрозділі, в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП є військовою посадовою особою.

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою командиром 3 зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в супереч своїм статутним обов`язкам передбачених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України ст. 58, 59, 119, 120 не забезпечив дотримання військової дисципліни підпорядкованими роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , заходів щодо запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед підлеглого особового складу не вжив контролю за дотримання військової дисципліни не здійснив, не перевіряв особовий склад щодо вживаний ними алкогольних напоїв та не перевіряв у них наявність алкогольних напоїв, що призвело до вживання алкогольних напоїв та перебуванні вищевказаних військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння території тимчасового розташування військової частини, що в свою чергу призвело до конфлікт між військовослужбовцями старшим лейтенантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_3 , в ході якого, останній отримав тілесні ушкодження.

Факт вживання та перебування у солдата ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується: результатами тестів від 09.01.2024 №5802, 5803, актами огляду на стан алкогольного сп`яніння, та протоколами про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 09.01.2024 р. ДНКХ-2 №4611, ДНКХ-2 №4612.

З огляду на наведену, старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП (Недбалесгавлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

В судовому засіданні ОСОБА_1 не згоден з протоколом, з його формулюванням, не зазначено, з якого часу повинен контролювати осіб на факт вжиття алкоголю. В будинку проживали 5-7 чолвік, перемінний склад. 4-го числа після розпорядження комбата ввечері перевіз речі та відбув виконувати задачу. з 21 год 4 січня по 20 год 6 січня ОСОБА_1 був на завданні. 6 січня повернувся близько 20 год, я був з температурою.7 січня близько 10 год звернувся до медпункту, проведено огляд, поставлено діагнози, на час огляду температура 38,6 та підозра на бронхит. ОСОБА_1 відмовився від шпиталізації, оскільки потрібно було виконувати бойові завдання. 19 січня у м. Дніпро провели повторно огляд, підтвердили бронхит, але ОСОБА_1 відмовився від шпиталізації, у зв`язку з вищевикладеним. 19 січня температура 37.2. Солдати, ут.ч. Приведенець вживали алкогольні напої. При ОСОБА_1 алкогольні напої не вживались. Він бачив куріння в приміщенні, зробив зауваження, також зауважував щодо тривалої роботи генератора. Таким чином, він займався облаштуванням порядку в будинку. Приведенець мав підвищену агресивність, появився 7 січня. 8 січня група військовослужбовців, в т.ч. Приведенець бути в будинку, ОСОБА_1 намагався налагодити взаємини, з`ясувати їх потреби. Приведенець ставився до нього агресивно та неприязно. 9 січня, вранці, прийшов до нього, почав поводити себе агресивно та відбулися події, вказані у наданих ним поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення, Постріл стався випадково.

Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , надіслав клопотання про закриття провадження по справі, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, проте незрозуміло, в якій саме формі - прямого умислу чи необережності (недбалості). В протоколі стверджується, що ОСОБА_1 "не перевіряв особовий склад щодо вживання ними алкогольних напоїв" і саме це призвело до конфлікту ОСОБА_1 з неадекватною особою, яка намагалася заволодіти табельною зброєю, а отже причинно-наслідковий зв`язок між цими двома подіями не прослідковується. Автор протоколу формально посилається на ст. ст. 58, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, хоча у жодному пункті Статуту не йдеться про обов`язок офіцера здійснювати перевірку особового складу на стан сп`яніння, періодичність чи тривалість таких перевірок та способи їх здійснення. В протоколі чітко не вказано, у чому саме, в яких саме діях полягає суть недбалого ставлення до військової служби, суть адміністративного правопорушення належним чином не сформульована. Не вказано, яку норму спеціального закону порушено ОСОБА_1 , у результаті чого може настати відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні дані доводи підтримав.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі ДНКХ-2 № 4620 від 10.01.2024 р. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Диспозиція ст. 172-15 КУпАП визначає склад правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено діяння визначене в ч. 1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До матеріалів справи долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 474 від 29.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було призначено призначений командиром 3 зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки. Отже, він є військовою службовою особою, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Як доказ наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення додано пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які пояснили про факт вживання алкогольних напоїв 8 січня 2024 р. та конфлікту, який стався 09.01.2024 р. за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також додані протоколи про адміністративні правопорушення та акти огляду свідків на стан алкогольного сп`яніння та встановлено, що станом на 09.01.2024 р. о 11-52 год. ( ОСОБА_4 ) , 11-30 год. ( ОСОБА_2 ) вони перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Інші докази до протоколу про адлміністративне правопорушення не додані.

Сторою захисту на підтвердження своїх доводів додані медичні документи, на підтвердження факту звернення ОСОБА_1 до лікарні 07.01.2024 р. у зв`язку з хворобою (витяг з журналу звернень) та висновок судово-медичної експертизи, які судом враховуються, беруться до уваги в тій частині, що дійсно підтведжується, що 7 січня 2024 р. ОСОБА_1 хворів.

Оціннючи надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає наступне.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Досліджені у судовому засіданні докази дозволяють зробити висновок про факт вживання військовослужбовцями ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 алкогольних напоїв 08.01.2024 р., в цей період дійсно ОСОБА_1 , будув військовою службовою особою, а за посадою начальником для військовослужбовців особового складу взводу та його дії повинні відповідати вимогам Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисцилінарного Статуту Збройних Сил України. Не зважаючи на стан здоров`я, ОСОБА_1 перебував у місці розташування особового складу, на лікарняному не був.

Проте, надані суду докази не відповідають вимогам достатності для встановлення факту недбалого ставлення військової службової особи ОСОБА_1 до військової служби 08.01.2024 р., вказаний епізод, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення не дає підстав суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Так, суду не надано жодних інших доказів недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, якими могли би бути дані службового розслідування даного факту.

Крім того, не підтверджені належним чином (наказом. тощо) повноваження посадової особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , що може бути самостійною підставою для закриття провадження по даній справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено відсутність суб`єкта правопорушення, як елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач