КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 367/4599/23
Справа № 33/824/634/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Третяк Я.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Клунка Олексія Михайловича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохіддержави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановив суд, 13.06.2023 року о 20.55 водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода) керував транспортним засобом Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Водопровідній (вул. Садова) в м. Буча Київської області. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

За протоколом такі дії ОСОБА_1 свідчать про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник адвокат Клунко О.М.в інтересах ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, у якій послався на те, що судом при прийнятті рішення не перевірені у повній мірі обставини, при яких складено протокол про адміністративне правопорушення та дані, які мають значення для вирішення справи, зокрема, не надано належної правової оцінки доказам, а наявні докази використано судом виключно з обвинувальним ухилом.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник посилається на те, що зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції в якості водія транспортного засобу не зупинявся під час руху, а всі факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначені виключно зі слів двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Аналізуючи надані свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покази у судовому засіданні, навіть з урахуванням того, що судом дані покази не зафіксовані на аудіо запис та інтерпретовані за змістом на власний розсуд, з даних показів вбачається, що жоден із свідків не вказує на те, коли саме ОСОБА_1 почав вживати алкогольні напої та чи перебував він саме за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є кваліфікованими медичними працівниками чи спеціально навченими особами, які б у категоричній формі могли засвідчити факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, зокрема, по зовнішнім ознакам.

Також, захисник у скарзі посилається на те, що обидва свідка зазначили, що між ними та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт з приводу підвального приміщення у будинку, що у свою чергу свідчить про необ`єктивність даних свідків та бажання за будь-яких обставин покарати свого опонента.

При цьому, місцевим судом взагалі не взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він почав вживати алкоголь після того, як приїхав на подвір`я будинку та запаркував авто, та необґрунтовано відкинуто покази свідка ОСОБА_5 , який зазначав про те, що бачив, як ОСОБА_1 виходив з автомобіля та ознак сп`яніння у нього він не бачив. Суд, даючи оцінку показанням даного свідка, безпідставно послався на те, що нібито свідок не міг з 20 метрів визначити, чи перебуває ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Також захисник у скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений 13.06.2023 року о 21 год. 42 хв., а дата та час відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння - 13.06.2023 року 22 год. 07 хв.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що протокол був складений до пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що є порушенням порядку проведення такого огляду.

Щодо долученого до справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то сторона захисту вважає його неналежним та недопустимим доказом, оскільки цей відеозапис змінювався або редагувався, що викликає обґрунтовані сумніви у його автентичності.

Відтак, на думку сторони захисту неможливо поза розумним сумнівом визначити, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після зупинки чи під час керування ним транспортним засобом, у зв`язку із чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Клунко О.М. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Клунка О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 131182 від 13.06.2023 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.06.2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він під час керування транспортним засобом алкогольні напої не вживав, і лише після залишення автомобіля на подвір`ї біля будинку вживав пиво під час сварки із сусідами, суд першої інстанції не взяв до уваги, пославшись на їх суперечливість.

З вищенаведеними висновками суду апеляційний суд не погоджується, оскільки суд дійшов їх за неповного з`ясування обставин справи та із наданням неправильної оцінки наявним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Диспозиція даної правової норми передбачає в якості обов`язкової умови складання протоколу пропонування працівниками поліції водію, тобто особі, яка керує транспортним засобом, та у якої працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я, від чого водій має відмовитися. Тобто обов`язковою умовою є факт керування автомобілем особою, у якої працівниками поліції мають бути виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, натомість їх було викликано свідком ОСОБА_4 , у якого із ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу користування підвалом у будинку. Конфлікт виник після того, як ОСОБА_1 приїхав у двір та, побачивши ОСОБА_4 з іншими особами, які виходили з підвалу будинку, припаркував свій автомобіль біля будинку та із пляшкою пива підійшов до ОСОБА_4 .

Сам ОСОБА_1 послідовно пояснював як в суді першої інстанції, так і у апеляційному суді, що він, приїхавши ввечері додому, поставив машину під будинком і лише після цього, вступивши у сварку із ОСОБА_4 у дворі будинку, вживав пиво, яке взяв з автомобіля і тримав у руці протягом всього перебігу подій. Під час керування автомобілем ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав. Про це він сказав і працівникам поліції, які приїхали на місце події десь через півгодини та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння.

З наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, на що він запитує «Для чого», а на питання, чи вживав він алкогольні напої, відповідає, що вживає зараз. При цьому, ОСОБА_1 запитує про те, звідки поліцейські взяли, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, на що поліцейський відповідає, що зі слів свідків.

Суд першої інстанції, виносячи оскаржувану постанову, свої висновки про винуватість ОСОБА_1 також обґрунтовував показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, зі змісту постанови суду вбачається, що дані свідки підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 , приїхавши у двір будинку 13.06.2023 року близько 21 години, припаркував свій автомобіль, вийшов з нього та в агресивній формі почав сварку із ОСОБА_4 з приводу користування підвалом. В руках у ОСОБА_1 була пляшка пива, а його занадто агресивна поведінка, не зовсім нечітка мова та хитка хода дали змогу зрозуміти, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим і була викликана поліція.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були допитані і апеляційним судом. При цьому, на запитання суду, які ознаки поведінки ОСОБА_1 дали їм змогу дійти висновку, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, свідки зазначили агресивну неадекватну поведінку ОСОБА_1 . Запаху алкоголю від нього вони не відчували, а свідок ОСОБА_3 повідомив апеляційному суду, що на початку розмови ОСОБА_1 поводив себе «живіше», тобто ознаки сп`яніння з`явились у нього пізніше.

З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що відеозапис вівся о 22 год. 07 хв., тобто більше ніж через годину після того, як ОСОБА_1 поставив свій автомобіль у дворі, що мало місце близько 21 години, та почав вживати пиво (зі слів ОСОБА_1 ).

Вищенаведені обставини у їх сукупності, на думку апеляційного суду, підтверджують позицію ОСОБА_1 з приводу того, що пиво він вживав вже після того, як припаркував автомобіль у дворі будинку, де проживає, оскільки за годину часу з моменту залишення автомобіля, і до моменту пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння, зважаючи на те, що він протягом цього часу вживав пиво, ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 вочевидь могли з`явитися, що ним не заперечувалося і в апеляційному суді.

Таким чином, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на яких ґрунтується постанова місцевого суду, які до того ж не мають спеціальної освіти чи кваліфікації для встановлення наявності у особи ознак сп`яніння, самі по собі, за відсутності інших доказів у справі, не являються достатніми для висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і наявні у справі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.06.2023 року та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки у даних документах зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду на стан сп`яніння.

Наявний у справі відеозапис з нагрудної камери також не являється належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки на ньому зафіксовано факт пропонування працівником поліції ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння, а протокол серії ААД № 131182 від 13.06.2023 року сам по собі не являється достатнім доказом для висновку про те, що ОСОБА_1 13.06.2023 року о 20 год. 55 хв. керував транспортним засобом у м. Буча по вул. Водопровідній з ознаками алкогольного сп`яніння, зважаючи на те, що іншими наявними у справі належними та допустимими доказами дана обставина не підтверджується.

Вищенаведеним доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дав неправильну оцінку, поклавши в основу постанови показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не звернувши уваги на те, що ці показання не є достатніми доказами для висновку, що ОСОБА_1 13.06.2023 року о 20 год. 55 хв. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, зважаючи на те, що ці ознаки могли з`явитися у нього пізніше, оскільки останній вживав алкогольні напої після зупинки автомобіля та до приїзду поліції на протязі більше ніж півгодини.

Щодо постанови серії БАД № 333798, якою на ОСОБА_1 накладено штраф за те, що він не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, то апеляційний суд зазначає, що ця постанова не являється належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 13.06.2023 року о 20 год. 55 хв. у м. Буча по вул. Водопровідній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пред`явлена йому працівниками поліції вимога пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною та не створювала для ОСОБА_1 обов`язку її виконувати, відтак відмова останнього від проходження огляду за таких обставин не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння), є необґрунтованим, оскільки вимога про проходження огляду ОСОБА_1 працівником поліції була заявлена незаконно, за відсутності передбачених законом підстав, якими є керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою передумовою для пред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, якіб дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Клунка Олексія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко