Справа № 496/2643/23
Провадження № 3/496/261/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2023 року о 16:00 год. в с. Яськи по вул. Миру,84, Одеського району гр. ОСОБА_1 будучи притягнутим постановами Біляївського районного суду Одеської області від 01.09.2022 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто повторно протягом року, керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер тест №00854, алкотест №6820, результат тесту 1,98% проміле.

ОСОБА_1 в судові засідання яке було призначене на 21.08.2023р., не з`явився викликався до суду судовою повісткою, про що свідчить у справі повідомлення про вручення поштового відправлення, судові засідання яке було призначене на 01.11.2023р., не з`явився викликався до суду судовою повісткою, але до суду повернулись конверти з відміткою «адресат відмовився», в судові засідання яке було призначене на 22.01.2024р. не з`явився викликався до суду судовою повісткою, про що свідчить у справі повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 які додані до матеріалів справи, ОСОБА_1 пояснив, що 04.04.2023 року біля 11:00 год. він у себе вдома випив домашнього вина приблизно 500 грам. Після цього сів за кермо свого автомобіля ВАЗ 2106 та поїхав до свого товариша. Його товариш попросив поїхати до магазину який знаходився в центрі с. Яськи. ОСОБА_1 знаючи про те, що вживав алкогольні напої сів за кермо та поїхав до центру. При спілкуванні з співробітниками поліції вони йому запропонували пройти тест на алкоголь за допомогою приладу Драгер на що він погодився, результат тесту 1,98 % проміле. З результатами згоден так як звісно вживав алкогольні напої. До медичного закладу їхати відмовився. Неяких заяв до суду не надходило.

01.11.2023 року постановою Біляївського районного суду Одеської області було витребувано у Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області диск із відеозаписом зафіксованої події відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП.

24.11.2023 року до суду надійшов лист від Головного управління національної поліції в Одеській області Одеського РУП №2, щодо видачі відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів поліцейських за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №165799 від 04.04.2023 року відносно ОСОБА_1 повідомляють, що надати відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів немає можливості у зв`язку з закінченням терміном зберігання відео матеріалів.

Дослідивши усі матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння скоєне повторно протягом року.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №165799 від 04.04.2023 р., поясненнями ОСОБА_1 , витягом інформаційний з «Армор», чеком до пристрою «Драгер», з показником вмісту алкоголю 1,98 % проміле

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами, тобто нехтує вимогами законодавства.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння без надання на це права.

Пом`якшуючих обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на якого накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.