ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1176/24

Номер провадження 3/495/734/2024

26 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

за участю:

представника особи, що притягається ОСОБА_1

до адміністративної відповідальності

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський матеріали, які надійшли від НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308342 від 06.02.2024 року 06.02.2024 року о 14 год 30 хв п/н «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М16 на відстані 3900 м від лінії державного кордону було виявлено гр. ОСОБА_2 , який не маючи документів, що надають підстави для виїзду закордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдову, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною та Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі п/зн 0680 та території Білгород-Дністровського району Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, проте його захисник адвокат Назарова Анна Сергіївна вказувала, що він не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності. Повідомила суд, що провину ОСОБА_2 не визнає, вважає, що протокол складено безпідставно, адже фактично підставою для складання протоколу було не встановлені місце та відсутність документів, хоча місце, де було виявлено ОСОБА_2 не встановлено.

Адвокат пояснила, що її клієнт рухався транзитною ділянкою зі своєю матір`ю, яка хвора на онкологію, їздять разом приблизно раз на три місяці у Стамбул для проведення реабілітаційних процедур, до цього її довіритель вже двічі перетинав кордон, на що адвокат додає відповідні докази, та завжди пред`являв паспорт та висновок ВЛК про звільнення зі служби.

У той день, на місці вчинення правопорушення він був зупинений, після чого співробітники прикордонної служби викликали поліцію, внаслідок чого протоколом огляду у ОСОБА_2 вилучили довідку ВЛК, згодом на підставі винесених документів внесено відомості до ЄРДР за ст. 358 КК України та направлено запит, чи дійсно видавалися довідка військовозобов`язаного та довідка ВЛК. Постановою слідчого кримінальне провадження було закрито.

Щодо того, що відсутні данні у системі «Оберіг», то зауважила, що у матеріалах справи відсутні докази вказаного факту.

У судовому засіданні адвокат Назарова А.С. долучила письмові пояснення та відповідні докази, провадження по справі просила закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторони захисту, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником прикордонної служби не була розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_2 .

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308342 від 06.02.2024 року зазначено лише, що 06.02.2024 року о 14 год 30 хв п/н «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М16 на відстані 3900 м від лінії державного кордону було виявлено гр. ОСОБА_2 , який не маючи документів, що надають підстави для виїзду закордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдову, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною та Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі п/зн 0680 та території Білгород-Дністровського району Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль».

При цьому, як доказ вчинення правопорушення матеріали справи містять лише зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення; два рапорти; схему місця виявлення порушника та копію паспорту громадянина України ОСОБА_2 ..

Разом із цим, в ході розгляду судової справи встановлено, що 07.02.2024 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000144 за ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, через факт можливого пред`явлення останнім на паспортному контролі документів (тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 09.12.2022 року та довіки ВЛК № 30/216 від 08.12.2022 видані першим відділом РТЦК та СП), що мають ознаки підробки.

В рамках зазначеного кримінального провадження дізнавачем сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області було звернено із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримано відповідь, про те, що посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 09.12.2022 року та довідку ВЛК № 30/216 від 08.12.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно видавалася ОСОБА_2 та останній ВЛК дійсно проходив, отримав документи у встановленому законом порядку.

На підставі викладених обставин, 13.02.2024 року дізнавачем сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Плаксій Ярославом було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000144.

Крім того, суд враховує, що копіями паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /матері ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 / встановлено, що обидва в однакові проміжки часу та однакові інтервали дійсно перетинали кордон раніше разом, зокрема у період з 01.08.2023 по 11.08.2023, з 05.11.2023 по 11.11.2023.

Щодо того, що відсутні данні про ОСОБА_2 у системі «Оберіг», то суд погоджується з аргументом сторони захисту, що жодних доказів із реєстру «Оберіг» до протоколу про адміністративне правопорушення не додано, що унеможливлює посилання на цю інформацію як доказ.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення об`єктивної сторони не підтверджені належними і допустимими доказами, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження у адміністративній справі, стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27, 33-35, 204-1, 221, 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 204-1 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 04.03.2024 року.

Суддя Н.Д. Анісімова