"05" березня 2024 р. Справа № 363/62/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення №363/62/24 стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни перебуває справа про адміністративне правопорушення №363/62/24 стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

22 лютого 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Дьоміної О.П. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №363/62/24 стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

Заява про відвід судді мотивована тим, що 20 лютого 2024 року йому зателефонував абонент, за номером НОМЕР_1 , проте, оскільки заявник не почув про що йому повідомили, зателефонував лише на наступний день за вказаним номером. Особа, що представилася секретарем судді Дьоміної О.П., повідомила про необхідність прибуття на 22 лютого 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області для участі у справі про адміністративне правопорушенн. Також повідомила, що потерпілою є ОСОБА_2 та інформація по справі міститься на сайті суду. Ознайомившись із інформацією, яка міститься на сайті Вишгородського районного суду Київської області, заявником було виявлено, що відсутній «Протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями». У зв`язку із цим, вважає, що формування складу суду відбулося не на підставі закону, без урахування та рівномірного навантаження, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження для розгляду судової справи № 363/62/24 судді Дьоміній О.П.

Шумило Олександр Миколайович належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду заяви про відвід судді, заяв та клопотань про відкладення розгляду даної заяви не надавав, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи, що сторона, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи, учасником якої він є, та зобов`язана утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, суддя приймає рішення розглянути справу за відсутності особи, яка заявила про відвід.

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., в судове засідання не з`явилась.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відсутність осіб, що не з`явилися.

Дослідивши заяву про відвід, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді Дьоміної О.П., виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідноч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону.

Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, зокрема наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Мотиви ОСОБА_1 для відводу судді Дьоміної О.П. зводяться до того, що формування складу суду відбулося без дотримання вимог закону, оскільки у відкритому доступі у мережі інтернет відсутній протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Як вбачається із матеріалів справи №363/62/24, вказана справа про адміністративне правопорушення надійшла до Вишгородського районного суду 08 січня 2024 року та була розподілена на суддю Дьоміну О.П., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року.

В подальшому, вказана судова справа двічі 09 січня 2024 року та 29 січня 2024 року поверталась суб`єкту складання протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Після повернення вказаної судової справи до суду після належного оформлення 29 січня 2024 року та 20 лютого 2024 року, вказана справа була розподілена протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 29 січня 2024 року та протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 20 лютого 2024 року на підставі рішення зборів суддів Вишгородського районного суду Київської області № 2 від 21 березня 2023 року, а саме розподілено судову справу раніше визначеному складу суду.

Відповідно до абзацу 7 підпункту 2.3.2 пункту 2.3 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду затвердженого рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 № 25 та погодженого наказом Державної судової адміністрації України від 02 квітня 2015 № 45, збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Враховуючи викладене, при розгляді заяви про відвід судді Дьоміної О.П. заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді, а також у тому, що склад суду у даній справі визначено без дотримання вимог закону, а доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на наявність підстав для відводу судді, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України,суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 363/62/24 стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Олійник