Номер провадження: 33/813/691/24
Номер справи місцевого суду: 511/3598/23
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 511/3598/23

Номер провадження: 33/813/691/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Зєйналової А.Ф.к.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ільченко Наталі Станіславівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладене на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 06.11.2023 року о 23:10 год. в м. Роздільна Одеської області на БП «МРЕО», автодорога Т-1618, повторно протягом року керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , не маючи такого права, а саме - будучи притягнутим до адміністративної відповідальності та позбавленим права керування транспортним засобом 13.02.2023 року Біляївським районним судом Одеської області, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 06.11.2023 року о 23:10 год. в м. Роздільна Одеської області на БП «МРЕО» автодорога Т-1618, повторно протягом року керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - порушенням координації рухів. Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в Роздільнянській ЦРЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції відносно ОСОБА_1 складено протоколи: - серії ААД № 470484 від 06.11.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП; -серії ААД № 470483 від 06.11.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Ільченко Н.С., діюча в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм діючого законодавства. Висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Помилковими є посилання суду на відеофіксацію, оскільки вона відбувалася з порушенням діючого законодавства, за відсутності понятих, які могли б підтвердити дійсність відображених подій. Поліцейські не роз`яснили, що ОСОБА_1 має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 згоден був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, якщо б йому надали сертифікат на пристрій, замість цього поліцейський почав складати протокол. ОСОБА_1 не було забезпечено право на правову допомогу адвоката. Суд не взяв до уваги, що робота ОСОБА_1 пов`язана з керування транспортним засобом, що є єдиним джерелом доходів родини.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Ільченко Н.С., діюча в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП України, та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується зібраними по справі доказами згідно ст. 251 КУпАП, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 470483 від 06.11.2023 року за ч.2 ст. 130 КУпАП;

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 470484 від 06.11.2023 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6788980 від 06.04.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою підтверджено що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування транспортним засобом;

- постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.06.2023 року, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, що підтверджує, що на момент вчинення даних правопорушень особа ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом, будучи позбавлений такого права;

- довідкою начальника САП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 08.11.2023 року № 67/16749, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія отримував;

- актом та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ААД № 470483, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на приладі «Драгер» на місці зупинки, а також відмовився від проходження медичного огляду в Роздільнянській ЦРЛ;

- постановою Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік з штрафом в розмірі 17 000 грн.;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 06.11.2023 року.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 470484 від 06.11.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Біляївським районним судом Одеської області від 13.02.2023 року № 16871/41/13/04-2022 строком на один рік.

Після перевірки бази даних працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до виписаних у ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, обставини та суть адміністративного правопорушення повинні бути чітко викладені в протоколі.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6788980 від 06.04.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 20 400 грн.. Відомостей про те, що дана постанова не є чинною апеляційному суду не надано.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що відеозаписами з нагрудної камери поліцейських підтверджується, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У відповідності до приписів ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні на підставі яких у встановленому законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, показаннями технічних приладів.

Доказами у справі можуть бути, зокрема показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З долучених до матеріалів справи електронних носіїв (дисків) вбачається наявність цілісних фрагментів відеозапису з нагрудних камер патрульних, здійсненого 06.11.2023 року, що свідчить про їх допустимість в якості доказів.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови суду та закриття провадження по справі, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, спростовуються матеріалами справи, а тому є недоведеними.

Вбачаючи вищевикладене, апеляційна скарга є безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ільченко Наталі Станіславівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін