ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 615/1329/21 Номер провадження 33/814/87/24Головуючий у 1-й інстанції Товстолужський О.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Грідіна Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 20 серпня 2021 року близько 16 год 28 хв, в Харківській області в м. Валки по проспекту Героїв Чорнобиля, №7, керував автомобілем RenaultMaster, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями, згідно висновку суду, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2021 року захисник адвокат Грідін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та постановити нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Захисник вказує, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Поряд з іншим зазначає, що іншого водія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вище вказані події, а також зазначає, що в діях водія ОСОБА_2 є порушення ПДР України.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Учасники процесу судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли.

Мотиви суду

Щодо розгляду справи за відсутності учасників

Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Потерпілий ОСОБА_2 та захисник адвокат Грідін В.В. належним чином повідомлені про розгляд у справі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неодноразово викликався в судове засідання, але поштові повідомлення повернулися без вручення останньому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції.

Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Апеляційний суд звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції та його захисника не є обов`язковою.

Так, провадження перебуває в суді апеляційної інстанції з 01 серпня 2022 року і розгляд провадження неодноразово відкладався, однак ОСОБА_1 та його захисник -адвокат Грідін В.В. тривалий час не з`являлись до суду апеляційної інстанції та не повідомляли суд про поважність причин неявки до суду, не подавали клопотання про відкладення судового розгляду.

Особа, яка подала апеляційну скаргу адвокат Грідін В.В. в судові засідання призначені на 15 лютого 2024 року та на 19 березня 2024 року був належним чином повідомлений про розгляду у справі, що підтверджується відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Також слід звернути увагу, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо оскаржуваної постанови

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Предметом будь-якої ДТП є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.

Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Згідно з пунктом 2.3Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Так, вказуючи на сукупність доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП суд першої інстанції послалася на матеріали справи, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 190881 від 20 серпня 2021 року, схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 серпня 2021 року, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 .

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення пунктів 12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Так, пункт 13.1 ПДР України передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Виходячи з аналізу та оцінки схеми місця ДТП від 20 серпня 2021 року (а.с. 2), характеру ушкоджень транспортних засобів (а.с. 2 зворот) та пояснень учасників ДТП від 20 серпня 2021 року (а.с. 3-4) апеляційний суд приходить до висновку, що ДТП мала місце при визначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

Отже, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Суд правильно зазначив, що інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР України ставить дії водія в залежність від обрання безпечної швидкості та дистанції для руху. Так обрана дистанція повинна надати можливість безпечної зупинки транспортного засобу у випадку, якщо водій автомобіля, який рухається попереду, застосував екстрене гальмування.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання захисника про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи зважаючи на наступне.

Як визначено у пункті 1.10 ПДР України:

- безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

- безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Матеріали справи не містять доказів того, що водій автомобіля ОСОБА_2 , який рухався попереду, не дотримався безпечної швидкості руху або безпечної дистанції, що могло стати наслідком зіткнення.

Доводи захисника про те, що до зіткнення призвело раптове гальмування автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, судом не приймаються, оскільки саме на водія, що рухається позаду покладається обов`язок обрати безпечні дистанцію та швидкість руху, що б мати змогу зупинити свій автомобіль в межах цієї дистанції, навіть, якщо передній автомобіль раптово загальмував. При цьому, таке гальмування не може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, якщо водій автомобіля, що рухається позаду не обрав безпечну дистанцію.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що матеріалами справи не містять, а в апеляційній скарзі не наведено того, що водій ОСОБА_1 , який рухався позаду, виконав вимоги пункту 12.1, 13.1 ПДР України, обравши безпечну швидкість та безпечну дистанцію, що б мати змогу зупинити автомобіль у межах обраної дистанції у разі виникнення небезпеки (гальмування автомобіля попереду) і що при виконанні вимог вказаних пунктів ПДР України він не міг технічно запобігти ДТП аварійним гальмуванням.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що відносно водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП не складався, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити в його діях чи бездіяльності ознак адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що до зіткнення призвели дії водія ОСОБА_3 , який рухався позаду автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 та надав механічне прискорення його автомобілю не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Так, надана захисником копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП не спростовує наявності в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР України та складу адміністративно правопорушення.

З зазначено вище постанови, яка не оскаржена ОСОБА_1 слідує, що 20 серпня 2021 року о 16 год 29 хв в Харківській області в м. Валки по проспекту Героїв Чорнобиля, №7, водій ОСОБА_3 керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 516 державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та не врахував безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем RenaultMaster, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Відповідно дане порушення сталося, як вказано в постанові судді о 16 год 29 хв Порушення яке інкримінується ОСОБА_1 сталося, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення о 16 год 28 хв, тобто на хвилину раніше, що не тягне причинного зв`язку з діями водія ОСОБА_1 .

Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність діях водія ОСОБА_3 порушень ПДР України не вказує на відсутність порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_1 , та їх причинному зв`язку з ДТП, яка переглядається.

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильно висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Висновки суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за статтею 124 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Грідіна Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль