Справа № 3/714/125/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., за участю захисника адвоката Козачука С.А.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 січня 2024 року ОСОБА_1 , у той день, о 19 год. 20 хв., на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (по тексту Правил), в м. Герца, по вул. Г.Асакі Чернівецького району Чернівецької області керував автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не з`явився.

Захисник Козачук С.А. з посиланням на відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, просив на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити провадження щодо останнього за відсутності складу адміністративного правопорушення. Також звернув увагу суду, що наявний у матеріалах справи відеозаписсвідчить про те, що на час, коли ОСОБА_1 знаходився на АЗС, що на околиці м. Герца, по вул. Г.Асакі, до нього підійшли працівники поліції, які стали запитуватися чи саме він керував автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечував і визнає. Однак, на момент коли до працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , останній знаходився біля автомобіля, тобто автомобіль не знаходився у русі. Сам ОСОБА_1 протягом вказаного періоду часу, зайшов до магазину де купити пляшку безалкогольного пива, яке випив на час приїзду працівників поліції, що також не заперечується ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився оскільки не вбачав для цього підстав, оскільки автомобілем він не керував. З огляду на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то відповідно останній не може нести відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП, а тому провадження по справі слід закрити.

Заслухавши думку захисника Козачука С.А. та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КпАП України, повинен належним чином з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є : «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді даної справи, надання оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 «а» Правил передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На вказане також звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п. 27 своєї постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З перегляду відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що на час прибуття працівників патрульної поліції за адресою: м. Герца, по вул. Г.Асакі Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 транспортним засобом не керував

На відеозаписі не зафіксовано чи хтось взагалі перебував за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Інших доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

При наведених обставинах, при оцінці та співставленні комплексу доказів, які надані в підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості однозначно оцінити його дії, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Приймаючи до уваги, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а доказів, які би поза розумним сумнівом доводили, те що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом не здобуто, що у свою чергу виключає його як суб`єкта адміністративного правопорушення, то провадження по даній адміністративній справі відносно останнього підлягає закриттю, через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя :