ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/8362/21 Номер провадження 33/814/105/24Головуючий у 1-й інстанції Губська Я.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріал про порушення митних правил за апеляційною скаргою адвоката Коршуна О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, місце народження: Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий 29.12.2017 органом ФМС 16006,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 170 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

Згідно протоколу про порушення митних № 0126/80700/21 від 01 березня 2021 року до зони митного контролю МАПП «Готівка» у напрямку руху з РФ до України в`їхав транспортний засіб особистого користування «MERCEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. України ОСОБА_2 .

В якості пасажиру в автомобілі знаходився громадянин РФ ОСОБА_1 .

При проведенні митних формальностей було з`ясовано, що за даними ЦБД САІС Держмитслужби гр. ОСОБА_1 17.07.2018 ввіз в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на територію України транспортний засіб «VAZ 21083», VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - рф), в режимі тимчасового ввезення строком до одного року.

Згідно з вимогами ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами- нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митним органом з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Тобто автомобіль мав бути вивезений у строк до 17.07.2019 року.

В діях гр-на ОСОБА_1 було виявлено ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, а саме перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше, ніж на тридцять діб. Відносно ОСОБА_1 головним державним інспектором митого поста «Щербаківка» Слобожанської митниці Держмитслужби Габелок С.В. було складено протокол про порушення митних правил №0126/80700/21 від 01.03.2021 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Коршун О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді, винести нову, якою закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в апеляційній скарзі, 17 липня 2018 року ОСОБА_1 в`їхав на територію України у режимі тимчасового ввезення строком до одного року, який передбачено ч.1 ст. 380 МК України. Прямуючи до своєї родини, які мешкають на території Запорізької області, автомобіль «VAZ 21083» на ділянці дороги «Н08» Дніпро-Запоріжжя вийшов з ладу через технічну несправність, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 залишив вказаний транспортний засіб. Наступного дня ОСОБА_1 виявив відсутність автомобіля на вказаному відрізку дороги, та 20 липня 2018 року звернувся з заявою про вчинення злочину до Запорізького районного відділу поліції. В подальшому направив до Державної митної служби України повідомлення про обставини непереборної сили, що унеможливлюють вивезення автомобіля у вказаний строк, наведені обставини підтверджуються долученими до справи доказами.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодних фактичних даних, які б свідчили про наявність в діянні ОСОБА_1 , суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 481 МК України. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, також не залучено перекладача.

У розумінні статті 251 КУпАП, така доповідна записка (рапорт) не може вважатися належним і допустимим доказом учинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

ОСОБА_1 та захисник адвокат Коршун О.М., будучи належним чином повідомлені про дату й час судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилали, тому вважаю за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями статті 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП, 486 МК України завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

За визначенням у ст. 458 МК України порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митний орган цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Порушенням митних правил, за яке передбачено адміністративну відповідальність у ч. 6 ст. 481 МК України, є перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 17 липня 2018 року ввіз на митну територію України транспортний засіб «VAZ 21083», VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер ( НОМЕР_4 , в режимі тимчасового ввезення строком до одного року.

Строк тимчасового ввезення автомобіля ОСОБА_1 порушив, оскільки 01 березня 2021 року в зоні митного контролю МАПП «Гоптівка» під час проведення митного контролю встановлено, що ОСОБА_1 транспортний засіб «VAZ 21083», VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер ( НОМЕР_4 , за межі митної території України, так і не вивіз.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК, оскільки перевищив встановлений ч. 1 ст. 380 МК річний строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на 30 діб.

Як правильно вказав суд першої інстанції, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме : протоколом про порушення митних правил №0126/80700/21 від 01 березня 2021 року, доповідною запискою головного державного інспектора митного поста «Щербаківка» Слобожанської митниці Держмитслужби Габелка С.В. від 01 березня 2021 року №7.14-28-04/255, поясненням ОСОБА_1 від 01 березня 2021 року, витягом з електронних баз даних.

Таким чином, приведеною сукупністю доказів в повному обсязі доведена вина правопорушника в порушенні митних правил передбачених ст. ч.6 ст. 481 МК України.

Відповідно ч. 1 ст. 495 МК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді тощо.

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апеляційної скарги адвоката Коршуна О.М. щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, не заслуговують на увагу.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості, факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК, за обставин, викладених в протоколі від 01 березня 2021 року, знайшов своє підтвердження як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, оскільки останній перевищив встановлений у ст. 380 МК річний строк доставки т/з особистого користування більш на 30 діб, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 втратив транспортний засіб внаслідок викрадення автомобіля невідомими особами, апеляційний суд вважає непереконливими, з наступних міркувань.

Згідно з ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п.5 розділу VIII Порядку Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що застосування ч.1 ст.460 МК України можливе за наступних умов: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку) письмове інформування найближчого митного органу про обставини події.

Однак твердження апелянта про те, що він не мав можливості вивезти за межі митної території України належний йому транспортний засіб у передбачений законом термін внаслідок викрадення автомобіля слід визнати необґрунтованими, оскільки адвокат звернувся до ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лише 15 червня 2021 року, що підтверджується копією реєстраційного бланку, тобто більше ніж два з половиною роки після ввезення транспортного засобу на територію України. Всі скарги та заяви ОСОБА_1 про обставини розгляду справи подані після направлення митним органом до суду справи про порушення митних правил.

Саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин таких, як протиправні дії третіх осіб, не свідчить про те, що з вчиненням таких дій, особа автоматично звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу. У даному випадку, необхідно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язанням, яке не може бути виконане та обставинами, на які особа посилається як на підставу неможливості виконати таке зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи та надаючи об`єктивну правову оцінку, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не містять даних, які би підтверджували, що транспортний засіб не було вивезено за межі митної території України через об`єктивні (поважні) причини.

Твердження адвоката про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення свідків, також не залучення перекладача при складанні протоколу, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 підписав протокол без жодних зауважень, та особисто вказав про, те що протокол ним прочитаний, його зміст зрозумілий, володіє вільно українською мовою.

Інші доводи апелянта не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Коршуна О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко