Справа № 755/185/24
Провадження №: 3/755/140/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 27 липня 2000 року, працюючого на посаді виконуючого обов`язки директора Інституту продовольчих ресурсів Національної академії аграрних наук України (адреса: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4-А), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установив :

І. Обставини адміністративного правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо призначення на посаду наукового співробітника відділу технології продуктів бродіння ОСОБА_2 , який є його сином, та, перебуваючи у стані реального конфлікту інтересів, вчинив дії та прийняв рішення шляхом підписання наказу від 27 лютого 2023 року № 28 «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вказаних висновків Суд дійшов дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, висновку прокурора, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

ІІ. Позиції сторін

В ході судового розгляду прокурор у справі - прокурор, який бере участь у розгляді справи - прокурор відділу Офісу Генерального прокурора О. Прокопов зауважив, що є дійсним факт конфлікту інтересів у діях ОСОБА_1 у розрізі норм ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Позаяк, частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за правопорушення, пов`язані з корупцією, які полягають у неповідомленні про реальний конфлікт інтересів та вчиненні дій чи прийнятті рішень в його умовах.

У примітці до цієї статті зазначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Тобто, для наявності складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність цих ознак: приватний інтерес, службові повноваження та суперечність між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами тощо.

Уповноваженою особою Національної поліції встановлено, що ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо призначення на посаду наукового співробітника відділу технології продуктів бродіння свого сином, та, перебуваючи у стані реального конфлікту інтересів, вчинив дії та прийняв рішення шляхом підписання наказу про призначення на посаду, та ці обставини ґрунтуються на матеріалах наявних у провадженні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що письмового повідомлення про конфлікт інтересів не робив, тільки усно намагався унормувати це питання.

Також, щодо підписання наказу у поясненнях від 10 січня 2024 року вказав, що в силу п. 6.4 діючого в Інституті статуту, окрім інших обов`язків директора, визначено, що саме він у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження і доручення, обов`язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками Інституту, а також підприємствами дослідної мережі Інституту.

Абзац 1 Розділу 2 Правил внутрішнього трудового розпорядку Інституту продовольчих ресурсів Національної академії аграрних наук України від 16.02.2022 визначається, що прийняття, переведення та звільнення з роботи оформлюється наказам директора, який оголошується працівнику під розпис.

Тому, вважає, що у нього не було жодних підстав для того, щоб не підписувати наказ «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 », оскільки, як керівник Інституту, мав виконувати свій обов`язок щодо організаційно-розпорядчих функцій визначених у господарських нормативних актах, які регулюють відповідні правовідносини Інституту.

Також, на підтвердження відсутності умислу на вчинення зазначеного правопорушення, відмітив, що згідно Положення «Про науковий відділ технології продуктів бродіння» від 12.01.2023, а саме п. 1.1 науковий відділ технології продуктів бродіння є основним структурним підрозділом Інституту та відповідно п. 1.5 очолює даний відділ завідувач.

Тобто, безпосереднім керівником, який може рекомендувати на посаду наукового співробітника відділу технології продуктів бродіння ОСОБА_2 є завідувач даного структурного підрозділу Інституту ОСОБА_3 , якій відповідно до визначеної компетенції, на заяві про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 23.02.2023 відзначив згоду своїм розписом.

Водночас, в даному Положенні також визначено (п. 1.6.), що структура та штатний розпис відділу затверджується директором Інституту у відповідності до основних напрямків діяльності відділу, об`ємам та термінам робіт, що виконуються, та п. 4.12 визначено, що права відділу реалізуються завідувачем відділу, а за його відсутності особою, що його замінює.

Отже, виходячи з цього, керівником Інституту лише затверджуються відповідні розпорядчі документи, які проходять контроль усіма відділами та структурними підрозділами Інституту та НААН. В той час, як очолює науковий відділ технології продуктів бродіння його завідувач, який у межах Посадової інструкції співробітників відділу технології продуктів бродіння від 12.01.2023 і здійснює керівництво за цим структурним підрозділом, та відповідно займається формуванням штату співробітників. Варто відзначити, що згідно п. 6.1 вказаного Положення визначені кваліфікаційні вимоги для наукового співробітника даного відділу, де на посаду наукового співробітника, призначають працівників, які мають вищу освіту, стаж роботи за відповідною спеціальністю не менше 4 років і не менше 3-х надрукованих статей, а його п. 6.2. визначає, що за наявності кваліфікації магістра для молодших спеціалістів вимоги до стажу роботи при зарахуванні на дану посаду не висуваються, тобто, вважає, що вказані критерії визначені у Положенні, а не довільно трактуються директором Інституту.

Щодо прийняття рішення про призначення, то покликаючись у поясненнях від 10 січня 2024 року на вищевказані обставини в поєднанні з даними відображеними у листі ВССУ від 22 травня 2017 року, Методичних рекомендаціях щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 6 від 02.04.2021, зауважив, що для встановлення факту наявності у особи реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішень; наявність повноважень на прийняття рішення; - наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовими чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією.

З наведеного випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваженнями можуть не суперечити один одному. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. Однак, такий вплив у справі не встановлено.

ІІІ. Джерела права та акти їх застосування

Кодекс України про адміністративні правопорушення

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 172-7. Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів

Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів [...].

Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - [...]

Примітка.

1. Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Закон України "Про запобігання корупції"

Стаття 3. Суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону

1. Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є:

2) особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, [...]

ІV. Висновки посадової особи при розгляді справи у руслі з`ясованих обставини

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо фактичних даних наявних у справі, то слід зауважити, що відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України від 20.02.2023 № 23-к «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора Інституту з 20 лютого 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» посадова особа юридичної особи публічного права голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Відповідно до статуту Інститут створено згідно з постановою уряду України від 10 листопада 1959 № 1731.

На підставі пропозиції Ради Міністрів УРСР від 28.06.1990 № 25-1373/2, ВАСГНІЛ від 12.07.1990 № 01-01/629 та згоди Ради Міністрів СРСР від 23.07.1990 № 30107 наказом Української академії аграрних наук від 25.04.1991 № 14 Інститут включено в систему Української академії аграрних наук як Український науково-дослідний інститут м`ясної молочної промисловості. Наказом Української академії аграрних наук від 14.04.1992 № 100 Інститут перейменовано в Технологічний інститут молока та м`яса. Наказом Національної академії аграрних наук України від 12.07.2011 № 164 Інститут перейменовано в Інститут зберігання і переробки тваринницької продукції. Наказом Національної академії аграрних наук України від 14.10.2011 № 260 Інститут зберігання і переробки тваринницької продукції перейменовано в Технологічний інститут молока та м`яса.

Діюче найменування визначене наказом Національної академії аграрних наук України від 31.01.2012 № 20 про перейменування Технологічного інституту молока та м`яса в Інститут продовольчих ресурсів (п. 1.4).

Інститут перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України як органу управління державним майном (п. 1.5.).

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Встановлено, що 27.02.2023 виконуючим обов`язки директора Інституту ОСОБА_1 видано та особисто підписано наказ № 28 «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 » щодо прийняття ОСОБА_2 на 0,75 посади наукового співробітника (розряд 14, КП 2149.1) відділу технології продуктів бродіння з посадовим окладом - 5251 грн. в місяць. Підстава: заява ОСОБА_2 від 23.02.2023.

Заява ОСОБА_2 від 23.02.2023 розглянута особисто в.о. директора Інституту ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Законом України «Про запобігання корупції» надано визначення поняттю «близькі особи» члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також, зокрема, син, дочка, пасинок, падчерка та інші.

Відповідно до статуту до повноважень директора входить Управлінням Інституту (п. 6.1.); у межах компетенції видання наказів, розпоряджень і доручень, обов`язкових для виконання всіма підрозділами та працівниками Інституту, а також підприємствами дослідної мережі Інституту (п. 6.4.).

Згідно посадової інструкції співробітників відділу технології продуктів бродіння, науковий співробітник приймається на роботу директором інституту згідно з законодавством з числа осіб, що мають вищу освіту та кваліфікацію магістра.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що до його повноважень як в.о. директора Інституту входить прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників Інституту.

Таким чином, ОСОБА_1 під час зайняття посади в.о. директора Інституту наділений службовими повноваженнями щодо видання наказів, розпоряджень і доручень, обов`язкових для виконання всіма підрозділами та працівниками Інституту, а також прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників Інституту.

Виконуючий обов`язки директора Інституту ОСОБА_1 , під час прийняття рішення щодо призначення науковим співробітником Інституту ОСОБА_2 , який є його сином, та вчинення дій шляхом підписання наказу від 27.02.2023 № 28 «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 » мав приватний майновий інтерес зумовлений прагненням забезпечення матеріального достатку своїй близькій особі шляхом її працевлаштування.

Оскільки, у даному випадку, у нього виникла суперечність, між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, й на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У силу вказаного суддя сприймає критично пояснення з цього питання ОСОБА_1 про відсутність суперечності, як таких в його ситуації, з мотивів вказаних ним.

Позаяк, вирішення виконуючим обов`язки директора Інституту ОСОБА_1 , питання про прийняття на роботу своєї близької особи свідчить безпосередньо про вплив суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, як і на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Така суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 утворює стан реального конфлікту інтересів.

За таких умов, а саме наявності реального конфлікту інтересів, виконуючий обов`язки директора Інституту ОСОБА_1 , був зобов`язаний повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про таку наявність свого безпосереднього керівника та не вчиняти дій та не приймати рішень до прийняття безпосереднім керівником або керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, та повідомлення про прийняте рішення.

ОСОБА_1 мав можливість дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів щонайменше 27.02.2023, під час фактичного підписання наказу від 27.02.2023 № 28 «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 ».

Зокрема, відповідно до методичних рекомендацій Національного агентства від 02.04.2021 № 5 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» у випадку тимчасової відсутності керівника у державному органі, на підприємстві, в установі, організації під час виконання обов`язків керівника іншим працівником, зокрема заступник керівника, зважаючи на те, що конфлікт інтересів має бути врегульований, рекомендовано виконувачеві обов`язків керівника повідомляти про конфлікт інтересів у порядку, передбаченому для керівника, а особам, яким надійшли такі повідомлення, вживати заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів.

На ОСОБА_1 виконання обов`язків директора Інституту покладено наказом Національної академії аграрних наук України від 20.02.2023 № 23-к «Про призначення ОСОБА_1 ».

Листом Національної академії аграрних наук України поінформовано, що від в.о. директора Інституту ОСОБА_1 не надходило повідомлення від про наявність конфлікту інтересів.

Усна комунікація з невстановленим колом осіб без покликань на дані про таких осіб, їх посаду у НААНУ, на яку посилався ОСОБА_1 , не може вважатися належним повідомлення про наявність конфлікту інтересів.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Інституту, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, в порушення вимог п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо призначення на посаду співробітника Інституту свого сина та 27.02.2023 в умовах такого реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо призначення на посаду наукового співробітника відділу технології продуктів бродіння ОСОБА_2 , й вчинив дії шляхом особистого підписання наказу № 28 «Щодо прийому на роботу ОСОБА_2 ».

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

У той час, як протокол складено компетентними на те особами, адже згідно із ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, зокрема, органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Справа передана на розгляд у порядку ст. 221 КУпАП до належного суду з дотримання правил підсудності, адже йдеться про події за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4-А.

Строки визначені ст. 38 КУпАП дотримані, позаяк йдеться про події лютого 2023 року.

При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34, 35 КУпАП суддя не убачає, обставин, що пом`якшують або ж обтяжують відповідальність винного.

Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини визначені ст. 33-35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частин 1, 2 статті 172-7 КУпАП, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 36 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Позаяк, випадки корупції ставлять під загрозу довіру до інституції в цілому. Так, сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний (суспільний) інтерес, як до корупційних злочинів, так і адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, та необхідності ефективної протидії їм з метою захисту особи, суспільства та держави.

Отже, визначене в цій справі покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Щодо формування резолютивної частини даного судового рішення, то Суд зауважує, що відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення.

В постанові КАС від 02.11.21 у справі № 755/10002/21 в т.ч. зроблено висновок, що фактично КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням указаних норм КУпАП та орієнтирів сформованих судом апеляційної інстанції в наведеній справі, ураховуючи, що судом установлено наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суддя не убачає підстав визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті цього рішення та виносить постанову про накладення адміністративного стягнення у порядку п. 1 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 172-7, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив:

накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень адміністративні стягнення

? за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень;

? за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., що на день розгляду справи становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу на користь держави в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., що на день розгляду справи становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

С у д д я Оксана БІРСА