Справа №574/144/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/30/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засіданні Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 574/144/23 за апеляційною скаргою захисника ЛІШУНОВА Є. О. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 28.02.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Лішунова Є. О.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ЛІШУНОВ Є. О. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки суддя розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 , який належним чином не був повідомлений про дату та час судового розгляду, оскільки знаходиться в зоні бойових дій, повістку про виклик до суду отримала його матір, яка не мала можливості повідомити про це ОСОБА_2 через відсутність зв`язку з ним. Також звертає увагу на відсутність в протоколі відомостей про технічні характеристики засобу фіксації, що свідчить про недопустимість результатів такої фіксації як доказів; залучені до матеріалів справи відеозаписи подій не підписані електронним цифровим підписом, а тому вважає, що висновки судів про винність його підзахисного ґрунтуються на недопустимих доказах.

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 28.02.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, 05.02.2023 о 19-10 год. в м. Буринь, вул. Першотравнева, ОСОБА_2 керував т/з ВАЗ 21011, д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Лішунова Є. О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 117127 від 05.02.2023 суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- відеозаписами з спеціальних технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини зупинки т/з, встановлення особи водія ОСОБА_2 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду у зв`язку із виявленими ознаками як на місці зупинки т/з, так і в найближчому медичному закладі (а. с. 2).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду в ред. від 20.01.2023 № 57).

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_2 як особа, яка керувала т/з, що не заперечується захисником в апеляційній скарзі і щодо якої були підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також такий підписаний ОСОБА_2 .

Отже, факт керування ОСОБА_2 т/з та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у встановленому законом порядку, а саме із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Твердження апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу відеозаписів з технічних засобів працівників поліції з огляду на відсутність в протоколі відомостей про технічні характеристики засобу фіксації, їх не підписання електронним цифровим підписом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Захисник Лішунов Є. О. в поданій апеляційній скарзі не заперечив того факту, що зафіксовані на відеозаписі події мали місце з його підзахисним і за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, тому апеляційний суд вважає даний відеозапис достатнім для висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 , який належним чином не був повідомлений про дату та час судового розгляду, оскільки знаходиться в зоні бойових дій, а повістку про виклик до суду отримала його матір, яка не мала можливості повідомити про це ОСОБА_2 через відсутність зв`язку з ним, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, так як згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи, що було дотримано судом першої інстанції. При цьому судовий розгляд справи був призначений на 28.02.2023 і на поштову адресу ОСОБА_2 зазначену в протоколі була направлена судова повістка, яка повернулася до суду з відміткою про її вручення 17.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 6), будь-яких клопотань на час судового розгляду справи до суду першої інстанції не надходило, а тому суддя суду першої інстанції мав можливість здійснити розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ст. 268 КУпАП.

Відповідно ч. 6 ст. 38 КУпАП, стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

05.02.2023 ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а 28.02.2023 суддею суду першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП було накладене стягнення було вчинене, отже адміністративне стягнення всупереч доводів захисника Лішунова Є. О., тобто в межах строку, установленого ч. 6 ст. 38 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 28.02.2023 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ЛІШУНОВА Є. О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов