Справа №949/801/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого інженером у Філії "Висоцьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України", проживаючого в АДРЕСА_1 .

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №939460 від 26 квітня 2024 року, ОСОБА_1 23 лютого 2024 року близько 11 год., в приміщенні Миляцького ЗДО за адресою: с. Миляч Сарненського району, голосно кричав, висловлювався нецензурними словами та шарпав за одяг ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

На розгляд справи в суді ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд адміністративних матеріалів відносно нього без його участі.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 23 лютого 2024 року близько 11 год. він зателефонував до дружини в ході розмови з якою він почув, що в неї тривожний голос. Приблизно через півгодини він попрямував до місця роботи своєї дружини з метою вияснення обставин її тривожності. Прийшовши на місце роботи дружини, а саме Миляцький ЗДО, він попрямував в кабінет дружини. Зайшовши туди, він помітив заплакану дружину та поруч була директор закладу ОСОБА_2 . Тоді він попросив у ОСОБА_2 обґрунтувати її дії та пояснити негативне відношення відносно його дружини. Під час їхньої розмови між ними виник словесний конфлікт в ході якого вони говорили на підвищених тонах і він вийшов з кабінету та пішов в сільську раду до голови ОСОБА_3 , щоб поскаржитись йому на неправомірні дії керівника ЗДО відносно працівників.

При цьому, потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 23 лютого 2024 року близько 11 год. до себе в кабінет вона викликала медсестру ОСОБА_4 , щоб провести з нею бесіду з приводу того, що вона розповсюджує неправдиву інформацію про те, що відбувається в їхньому закладі. Їй це напевно не сподобалось і вона почала висловлюватись в її сторону нецензурними словами та говорити з нею у підвищеному тоні. Після цього ОСОБА_4 вийшла з її кабінету та пішла у свій. Проте вона пішла до ОСОБА_4 в кабінет, щоб поговорити. Зайшовши туди, вона сіла навпроти ОСОБА_4 і в цей момент в кабінет зайшов ОСОБА_1 , який є чоловіком ОСОБА_4 . Нічого не пояснюючи, ОСОБА_1 наніс їй удар кулаком руки в ліву сторону по обличчю. Коли вона підвелася, то він ще один раз вдарив її по обличчю. У результаті нанесених їй ударів, вона отримала забої обличчя. Потім, коли вона дістала телефон та хотіла зателефонувати, то ОСОБА_1 вирвав з рук телефон та схопив її за одяг та почав тягати. Вона вирвалася та вибігла з кабінету медичної сестри і зайшла в одну із груп та у виховательки ОСОБА_5 взяла телефон і зателефонувала до свого чоловіка. В цей час вона побачила, як ОСОБА_1 залишив приміщення закладу. Вона попрямувала за ним, щоб запитати чому той тікає, але він сів у автомобіль та поїхав. Після цього вона в кабінет до ОСОБА_4 та забрала свій телефон.

З приводу протиправних дій ОСОБА_1 відносно неї, вона звернулася до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме спричинення їй тілесних ушкоджень. За результатом її звернення, вказані нею відомості були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Однак, 29 березня 2024 року вона звернулася до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою в якій просила закрити вказане кримінальне провадження, так як пробачила ОСОБА_1 та не бажає того, щоб він був притягнутий до кримінальної відповідальності. 30 березня 2024 року дане кримінальне провадження постановою начальника СД ВП №1 Сарненського РВ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 було закрито.

Проте, за неправомірні дії ОСОБА_1 , потерпіла просить притягнути його до адміністративної відповідальності з призначенням покарання у такому виді, яке винятково надало б ОСОБА_1 можливість усвідомити свої неправомірні дії та після відбуття якого він у майбутньому зважував би свою поведінку з точки зору законності та невчинення будь-якого роду протиправних порушень.

Вислухавши потерпілу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Верховний Суд України у постанові від 04 жовтня 2012 року (справа № 5-17 кс 12) сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується: рапортом старшого інспектора чергового ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Черпака Я.К. від 23 лютого 2024 року, повідомленням про початок досудового розслідування від 23 лютого 2024 року. поясненнями потерпілої, постановою про закриття кримінального провадження від 30 березня 2024 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №939460 від 26 квітня 2024 року.

Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_1 судом вбачається те, що останній не заперечує факт конфліктної ситуації з потерпілою 23 лютого 2024 року, а отже і порушення громадського порядку та спокою громадян.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Окрім того, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За перелічених фактичних обставин, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 173 КУпАП саме у виді виправних робіт, оскільки таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Відповідно до ст. 322 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання нею законної сили.

Виправні роботи відповідно до ст. 31 цього Кодексу відбуваються за місцем постійної роботи порушника.

На підставі постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт із заробітку порушника протягом строку відбування ним адміністративного стягнення провадяться відрахування в дохід держави у розмірі, визначеному постановою.

Згідно ч. 1 ст. 323 КУпАП, відбування виправних робіт обчислюється часом, протягом якого порушник працював і з його заробітку провадилось відрахування.

Разом із тим, положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору не відноситься, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 34, 35, 40-1, 173-2, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді виправних робіт на строк два місяці з відрахуванням двадцяти процентів заробітку в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання нею законної сили.

Виправні роботи, відповідно до статті 31 КУпАП, відбуваються за місцем постійної роботи ОСОБА_1 .

Обчислення строку відбування виправних робіт обчислювати у відповідності до ст. 323 КУпАП.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.