Справа № 339/130/24 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2024 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому не визнав, пояснив, що він не керував транспортним засобом, а сів на місце водія ОСОБА_2 , який вийшов та розмовляв з дівчиною (пасажиром). Підійшли працівники поліції та пояснили, що автомобіль зупинений з порушенням ПДР України, а тому з метою припинення правопорушення попросили, щоб він від`їхав, однак він пояснив, що водій вийшов, прийде і від`їде. Але працівники поліції наполягали на своїй вимозі та не випускали його з автомобіля, а тому він від`їхав. А також вказав, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Відмовився пройти огляд, оскільки не був водієм автомобіля. Вважає, що підстав для притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП немає, просить його виправдати та закрити провадження у справі.
Однак, дослідивши матеріали справи, встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, оскільки були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився від проходження такого огляду, не зважаючи на те, що йому було роз"яснено наслідки відмови.
Так, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різке забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці стверджується, про те, що огляд не проводився через його відмову (а.с.4).
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4777, чинне до 04 жовтня 2024 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6810 (а.с.7).
Окрім того, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 березня 2024 року (а.с.5), водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі
Працівники поліції у відповідності до ст.266 КУпАП, відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, транспортний засіб залишено по місцю зупинки (а.с.3).
Від підпису зобов`язання про те, що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом та зобов`язався не керувати даним транспортним засобом протягом 24 год ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з відеореєстратора патрульної машини та нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження, містяться на дисках (а.с.17-18) та не викликають сумнівів щодо події адміністративного правопорушення та перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.
Додані поліцейським до протоколу відеозаписи є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, оскільки стосуються вказаної події, де зафіксовано, як саме ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, маючи ознаки сп"яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у запропонованому йому медичному закладі.
Переглянувши матеріали відеофіксації, встановлено, як ОСОБА_1 сидить в автомобілі на водійському сидінні, працівники поліції підходять та запитують чому він припаркував автомобіль з порушенням: біля пішоходного переходу. ОСОБА_1 на це пояснює, що автомобіль ще не припаркований і він хотів їхати далі. Працівники поліції просять усунути порушення, проїхати подальше від пішохідного переходу згідно ПДР України. ОСОБА_1 заводить автомобіль і їде, щоб припинити правопорушення.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, хоч йому було роз"яснено наслідки такої відмови.
Крім того, ці відомості спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що водієм автомобіля була інша особа - ОСОБА_3 , який відлучився, оскільки зафіксовано фрагмент події про те, як в автомобілі на момент зупинки біля пішохідного переходу за кермом перебував саме ОСОБА_1 та пояснював працівникам поліції про те, що ще не встиг припаркувати автомобіль і мав намір їхати далі. При цьому, ОСОБА_1 не вказував працівникам поліції про те, що автомобілем керував ОСОБА_3 , а такі пояснення вже надав в суді з метою уникнення від відповідальності.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки йому у провину ставиться не керування в стані алкогольного сп"яніння, а за відмову пройти такий огляд. При цьому, працівники поліції вказали йому на ознаки і сп"яніння і він не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та вказував про те, що випив дві бутилки пива.
Слід звернути увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, при цьому, водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду, так і під час його проведення.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР України (п.2.5) встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст. 130 КУпАП).
Так, відеозаписи містять дані проте те, що працівником поліції водію ОСОБА_1 повідомлено про те, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він притягався протягом року до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, повторно протягом року керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому його дії правильно кваліфіковані за даною статтею.
Санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Окрім того, як перебачено ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч. 2 ст. 317-1 КУпАП).
Оскільки постановою Болехівського міського суду від 14 грудня 2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, то в силу вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення за вчинення нового правопорушення необхідно приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а саме 8 місяців 27 днів.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605.60 грн.
На підставі викладеного, ч.2 ст.130 КУпАП та керуючись ст. 283, 284 КУпАП,-
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 років приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року та остаточно застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 8 місяців 27 днів, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.