ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 Справа №607/17255/24 Провадження №3/607/7423/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю 2 групи, одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325417 від 24.07.2024 р., 24.07.2024 о 18 год.38 хв. гр.. ОСОБА_1 не виконував неодноразово законне розпорядження, а саме не пред`являв будь-яких документів для встановлення особи, на прохання пройти до службового автомобіля виривався. При затриманні почав шарпатися, таким чином своїми діями здійснив злісну непокору законним вимогам працівникам поліції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Суду надав письмові пояснення у яких зазначив, що протокол про злісну непокору вважає незаконним. Так, пояснив, що 24.07.2024 біля с.Ступки Тернопільського району, він рухався на автомобілі марки «Nissan Leaf» та його було зупинено інспектором УПП в Тернопільській області Ясинчуком В.В. з метою фіксування вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме перевищення швидкості руху в населеному пункті. Він заявив клопотання про залучення адвоката та відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, він повідомив працівника поліції, що надасть документи, які посвідчуюють його особу пізніше, оскільки вимагав підтвердження законності вимог поліцейських. Також, він повідомив, що є особою з інвалідністю 2 групи та погано себе почуває. Зазначив, що працівник поліції умисно вдарив по його автомобілю, щоб спонукати ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_1 було повідомлено про його адміністративне затримання, оскільки він відмовився надати документи, що посвідчують його особу. Однак, дані обставини він вважає неправдивими, оскільки документи знаходились в автомобілі, та ОСОБА_1 неодноразово повідомив, що хоче їх надати працівникам поліції. Також, зазначив, що поліцейський ОСОБА_2 вибив рукою його телефон та повалив ОСОБА_1 на землю, після чого поліцейські почали завдавати тілесні ушкодження та одягнули йому кайданки. Поліцейський ОСОБА_2 підняв його телефон із землі та почав самостійно видаляти із нього записане відео. В подальшому, працівники поліції помістили ОСОБА_1 в службовий автомобіль, не давши йому взяти документи та закрити свій автомобіль. Також, зазначив, що права при його затриманні йому не роз`яснювались, понятих не залучали, протокол про адміністративне затримання на місці не складали. Фізичного та словесного опору ОСОБА_1 не вчиняв, ніякої загрози не створював. Після того, його доставили у відділення поліції та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, надавши можливість скористатись послугами адвоката. Таким чином, вважає, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають складу правопорушення, передбаченого чт.185 КУпАП та не підтверджуються доказами наявними у справі. Відтак, просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно протоколу ВАД №325417 від 24.07.2024 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 325417 від 24.07.2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП; копію протоколу АЗ №139916 про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 24.07.2024, роздруківку файлу 172184560_W2200_0724_182643.jmx із TruCAM ІІ, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2673590 від 24.07.2024, рапорт працівника поліції ОСОБА_3 від 24.07.2024 р., а також відеозапис події з нагрудних камер працівників поліції №474739, 473077.

Із нагрудних камер працівників поліції №474739, 473077, які долучені до матеріалів справи та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що 24.07.2024 о 18 год.38 хв. працівниками поліції в с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області було зупинено автомобіль марки «Nissan Lif» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 , пред`явити посвідчення водія, однак останній зазначив, що такі документи пред`явить після надання йому документів, що підтверджують повноваження працівника поліції, сертифікатів на пристрій TruCam. Також ОСОБА_1 повідомив, що він бажає скористатись послугами захисника, є особою з інвалідністю 2 групи, у зв`язку із чим просить відкласти розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення. В подальшому, ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, де працівники поліції почали у нього вимагати пред`явити документи, які посвідчують його особу, на що останній повідомив, що такі документи є в автомобілі (камера 473077 18:32:44). До ОСОБА_1 працівниками поліції була застосована фізична сила та кайданки, пояснено йому, що він є затриманий та буде доставлений у відділ поліції для встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення. При чому, даними матеріалами не підтверджено вчинення шарпанини із боку ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_1 було доставлено в Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області, складено протокол про адміністративне затримання, а також, роз`яснивши останньому права передбачені ст.268 КУпАП у присутності захисника з центру безоплатної правової допомоги, протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Дослідивши докази, надані працівниками поліції, суддя приходить до переконання, про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП з наступних підстав.

Відповідальність за ст.185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Повноваження працівника поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції. Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відтак, відповідно до ст.185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що законна вимога працівника поліції полягала у непред`явленні ОСОБА_1 будь-яких документів для встановлення особи, на прохання пройти до службового автомобіля останній виривався, при затриманні почав шарпатися,

Однак, матеріалами відеофіксації з місця події, а саме з нагрудних камер працівників поліції №474739, 473077 не підтверджено факти злісної непокори ОСОБА_1 законному розпорядженню або вимозі поліцейського, агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_1 в бік працівників поліції, які би могли свідчити про наявність в діях особи правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. При цьому, суд зазначає, що як вбачається із вказаних матеріалів, перед застосуванням до ОСОБА_1 фізичної сили та прийняття рішення про його затримання затримання, останній, вийшовши із автомобіля марки «Nissan Lif» н.з. НОМЕР_1 та на вимогу працівника поліції пред`явити документи, що посвідчують особу, неодноразово повідомляв, що вони знаходяться в автомобілі та він їх готовий надати працівникам поліції (відеодані із камери 473077 18:32:44). Крім цього, суд зазначає, що зазначені матеріали свідчать, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 працівник поліції вимагав у останнього пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а не будь-які документи для встановлення особи, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім цього, суд зазначає, що невиконання водієм такої вимоги, як не пред`явлення посвідчення водія на вимогу працівника поліції зумовлює порушення водієм вимог пункту 2.4 (а) ПДР України, а саме, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 за що передбачена адміністративна відповідальність ст.126 КУпАП.

Щодо наданого, як доказ рапорту інспектора взводу УПП в Тернопільській області від 24.07.2024, суддя зазначає, що рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інші докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в матеріалах справи відсутні. При чому наявна у матеріалах роздруківка файлу 172184560_W2200_0724_182643.jmx із TruCAM ІІ, копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2673590 від 24.07.2024 не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому адміністративну справу слід провадженням закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 185, 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. В. Ромазан