Справа № 522/5878/24
Провадження№ 3/522/3440/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(повний текст)

08.08.2024 року Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Перебендюка Д.К., захисника Князь І.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ,- ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 КпАП України,

У С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 04.04.2024р. о 00 годин 01 хвилині за адресою: місто Одеса, пров.Екологічний 21, керуючи транспортним засобом «Hyundai 130» держномер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю с порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я у встановленому законодавством порядку відмовилась.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 2.5 ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, враховуючи наступне.

Як вбачається з відеозапису з камер поліцейського, відсутні будь які докази того, що ОСОБА_1 04.04.2024 року о 00 годині 11 хвилин дійсно керувала вказаним у протоколі транспортним засобом, адже з відеофіксації видно, що особа сидить в транспортному засобі, який не рухається. При цьому патрульними ОСОБА_1 взагалі не роз`яснюються її права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України або порядок проходження огляду. Тобто, докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у Протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння , так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність. У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року «Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23 грудня 2005р.з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту ,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія підчас руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту ,коли останній почав рухатись. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Однак, долучені до протоколу відеозаписи, які додані, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь якого адміністративного правопорушення, в тому числі не фіксує керування ОСОБА_1 будь яким транспортним засобом. Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували ці ствердження, суду не надано і про їх наявність невідомо.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснила, що вину вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП не визнає, оскільки не керувала транспортним засобом.

Тому сторона захисту просила суд закрити провадження по праві.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №905476 від 04.04.2024 року, письмовим направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04.04.2024 року, складеного о 00 годині 01 хвилин та відеозаписом події.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом суд оцінює критично, оскільки вони у повному обсязі спростовані долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом. З останнього вбачається, що водій ОСОБА_1 після зупинки працівниками поліції транспортного засобу продовжує в ньому знаходитися на сидінні водія, при цьому не заперечує факт керування ним до зупинки та вживання невеликої порції алкогольних напоїв. Після пропозиції пройти медичний огляд на місці чи в спеціалізованому медичному закладів водій починає нервувати та відповідає категоричною відмовою, зазначивши, що вона сама є медиком.

Не зважаючи на те, що відеокамерою не зафіксовано рух автомобіля перед його зупинкою, утім факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується сукупністю обставин та подій, що відбувалися в подальшому. А саме - о 00 годин 01 хвилин, тобто на початку дії комендантської години, ОСОБА_1 знаходилася у салоні автомобіля на сидінні водія, на запитання працівника поліції повідомляє, шо їздила передати ключі, не заперечувала факт керування автомобілем до його зупинки. Ствердно відповідає на запитання про імовірне вживання алкогольних напоїв. Її поведінка та мова очевидно свідчать, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, аналіз подій, дає підстави вважати, що відеозапис було розпочато після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДРУ. Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, дають підстави прийти до висновки про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України.

Підстав вважати зазначені докази недопустимими суд не встановив.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Норма ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 9, 24, 34, 130, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя :