Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2810/23 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Номер провадження №33/4805/834/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Арапова Олександра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Арапова Олександра Олександровича та апеляційну скаргу адвоката Купця Леоніда Павловича, які діють в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 01.05.2023 о 12 год 16 хв, на вул Центральній в с Олександрівка, Звягельського району керував автомобілем Лада, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Арапов О.О. та адвокат Купець Л.П., в інтересах ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в якій просять постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, захисник Арапов О.О. вказав, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не вживає алкогольні напої. Він не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки, а лише наполягав на залученні свідків, оскільки не довіряв працівникам поліції. Вказує, що направлення на проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не видавали, а тому він самостійно пройшов огляд у КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня», де встановлено, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте таку обставину суд не врахував. Також, вказав, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення являється некоректним та таким, що не відповідає загальним обставинам події, огляд його підзахисного на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог чинного законодавства, які регулюють такий порядок. ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, не було надано можливості залучити захисника, відмовлено у залученні свідків, протокол складено у його відсутності. Окрім того, вважає, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки не є безперервним

Захисник Купець Л.П. в своїй апеляційній скарзі звернув увагу на те, що поліцейські автомобіль не зупиняли, оскільки ОСОБА_1 перебував на своїй власній території, безпідставно звинуватили його у скоєнні правопорушення та заявили про наявність у нього ознак сп`яніння. Вказав, що працівники поліції діяли з порушенням вимог чинного законодавства. Також ОСОБА_1 звернувся до суду про скасування винесеної відносно нього постанови. Окрім того, зазначив, що постанова суду та протокол мають розбіжності щодо особи, яка притягується до відповідальності та назви автомобіля.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №168737 від 01.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 01.05.2023 о 12 год 16 хв, на вул Центральній в с Олександрівка, Звягельського району, керував автомобілем Lada lavgus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні положення містяться у п.п.6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №168737 від 01.05.2023 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 27.07.2023 (а.с.4); направленням на проходження огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння (а.с.4); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та з відео реєстратора службового автомобіля (а.с.8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дослідив всі докази у справі, проаналізував їх і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг відносно того, що дії працівників поліції під час зупинки транспортного засобу, проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були неправомірними, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського, яким об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Даний доказ відповідає вимогам ст.251 КУпАП, є належним і допустимим, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Відеозапис припинявся лише на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не є істотним порушенням та не спростовує встановлених обставин справи.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним ПДР, про що останнього було неодноразово проінформовано та винесено постанову про порушення ним ПДР. У працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені водію та відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за змістом п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції.

Також, відеозаписом підтверджено, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я і йому були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду. Проте, своїми діями ОСОБА_1 беззаперечно ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння у будь-який спосіб, тобто порушив п.2.5 ПДР. ОСОБА_1 також роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі право на захист, ознайомлено з протоколом, іншими складеними відносно нього процесуальними документами та відсторонено від керування транспортним засобом.

Отже, зафіксовані на відеозаписі обставини повністю спростовують доводи апелянтів та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Доводи апеляційних скарг в частині оскарження постанови про порушення ПДР, винесеної відносно ОСОБА_1 , на правильність висновків суду не впливають. У даному випадку ОСОБА_1 були надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки транспортного засобу, яким він керував, та повідомлено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції щодо його зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Враховуючи, що під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису згідно ч.2 ст.266 КУпАП, то присутність свідків у даному випадку не була обов`язковою. Про це було неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 працівниками поліції, у тому числі за його викликом на 102.

Відеозапис також свідчить, що будь-яких перешкод у користуванні послугами адвоката Дубинченку М.В. не чинилося, останній в телефонному режимі періодично консультувався з адвокатом. При цьому законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відсутність свідків, враховуючи застосування технічних засобів відеозапису, та захисника не перешкоджали ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставинами, які можуть бути підставою для визнання огляду недійсним.

Наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №14 від 01.05.2023 є неналежним доказом та не може бути прийнятий судом, як такий, що отриманий в порушення процедури та у непередбачений законом спосіб (а.с.61). Вказаний документ не є доказом відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол відносно нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про незрозумілість обвинувачення, спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, де суть адміністративного правопорушення викладена правильно, конкретно та відповідає диспозиції статті 130 ч.1 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_2 на розбіжності в постанові суду та протоколі щодо особи, яка притягується до відповідальності, були усунуті постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.05.2024 шляхом виправлення описки (а.с.40).

Інші доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - неналежними та недопустимими доказами і не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Арапова Олександра Олександровича, та апеляційну скаргу адвоката Купця Леоніда Павловича, які діють в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич