єдиний унікальний номер справи 546/859/24
номер провадження 3/546/447/24
ПОСТАНОВА

іменем України

27 серпня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді - Сербіненко І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області стосовно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності в матеріалах відсутні,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ,-

УСТАНОВИВ:

26 серпня 2024 року на адресу суду від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 132840 від 16.08.2024, 16.08.2024 близько 17:00 год. гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози, образи, нецензурну лайку в бік своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про повернення матеріалів про адміністративне правопорушення для належного оформлення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Норма ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 132840 від 16.08.2024 даної відсилки до інших нормативних актів не має.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено фізичне насильство, як форму домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є особи визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення передбачено «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністра МВС України N 1376 від 06.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за N 1496/27941 (далі Інструкція N 1376).

Згідно з п. 9 Розділу II. Документування адміністративних правопорушень Інструкції N 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно з п. 13 розділу II. Інструкція N 1376, особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

Відповідно до п. 15 Розділу II. Документування адміністративних правопорушень Інструкції N 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені документи та матеріали, які містять відомості, що гр. ОСОБА_2 є матір`ю гр. ОСОБА_1 та те, що вони проживають (мешкають, зареєстровані) разом за одною адресою (докази того, що вона є його матір`ю, про спільне проживання за одною адресою у матеріалах справи відсутні), тобто до матеріалів справи не додано доказів того, що гр. ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173- 2 КУпАП.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені два понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак до матеріалів не додано пояснень таких осіб з привроду того, понятими якої події вони стали, не зазначено рік народження.

Крім того, як вбачається з самого протоколу серії ВАБ № 132840 від 16.08.2024 так і з матеріалів, які додані до нього, що ОСОБА_2 одночасно є і потерпілою у даній справі, і одночасно понятою, що саме по собі є недопустимим, і виключає дану обставину.

Крім цього, в графі протоколу «від пояснення та підпису відмовився(лася) у присутності понятих:» - містяться лише два підписа, без їх розшифрування (зазначення ПІБ, дати народження і так далі).

З чого слідує, що взагалі неможливо встановити хто саме із понятих і коли саме розписався в даній графі, і чи дані підписи належать саме вказаним понятим, які зазначені в даному протоколі, і що вони є підписами понятих (належать даним понятим) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання взагалі являється одночасно потерпілою та понятою одночасно.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить також підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутні пояснення такої особи взагалі, що є порушенням ст. 256 КУПАП.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення додане клопотання про визнання вини та розгляду справи за відсутності від 19.08.2024, а також заява про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повістки від 19.08.2024, які підписані вже ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії" («Karelin у. Russia» заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Крім викладеного вище суд звертає увагу, що ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 268, 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 173- 2 КУпАП, розглядається протягом доби.

У порушення вищезазначених норм закону, в матеріалах справи відсутні відомості про сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Органом, що склав адміністративний протокол, не забезпечено явку особи до суду та не доставлено останнього до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 132840 від 16.08.2024 долучено рапорт від 17.08.2024, який складено інспектором ВД № 2 (м. Полтава) ОСОБА_4 З якого вбачається, про вчинення домашнього насильства 16.08.2024 о 17:07 год., подія за участі військового, зміст: 16.08.2024 син заявниці вчиняє домашнє насильство, військовий. Перебуває на психіатричному обліку, лікувався. Зловживання алкогольними напоями. ШМД не потребує.

Однак, докази того, що ОСОБА_1 перебуває на психіатричному обліку (з яким саме діагнозом), лікувався, а також того чи продовжує на даний час лікуватися (саме подія, яка відбулася 16.08.2024) у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

У п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 за N 11 вказано, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є неповними, суд дійшов висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення.

Конституційний Суд України у рішення N 2-рп/2015 від 31.03.2015 роз`яснив, що положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 256, 278 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП повернути до Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя - І.В. Сербіненко