ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/787/24

Провадження № 33/4820/613/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Довгаля П.С. розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Деражнянського районного суду від 02 серпня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

За постановою суду, 21.07.2024 року об 11 годині 04 хвилини по вул. Центральній, 15 в с. Кальна ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду від 02 серпня 2024 року, скасувати її та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що при складанні працівником поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також в судовому засіданні, він своєї вини не визнав та пояснював як працівникам поліції так і суду, що зупинили його безпідставно, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху. Окрім того, він намагався довести працівникам поліції та в суді, що він пережив інсульт, що і є причиною почервоніння шкіри обличчя та зіниць очей. За цими ознаками працівники поліції вже неодноразово зупиняли його та пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В цей раз він спочатку погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак, після того, як працівники поліції почали ставити йому запитання, які його образили, він роздратувався і відмовився проходити огляд, оскільки алкоголю не вживав.

Вважає, що працівники поліції спровокували його на те, щоб він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений незаконно. Ці обставини не були враховані судом першої інстанції, який незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Стверджує, що для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки ставить під сумнів процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин так як звернувся за правовою допомогою до представника сектору бюро правничої допомоги Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, але оскільки представник сектору бюро правничої допомоги на той час перебувала на лікуванні та не здійснювала прийом громадян, талон про прийняття нею його заяви було оформлено 19.08.2024 року і на підставі поданих ним документів за дорученням Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 22.08.2024 року № 004-2203753 йому призначено для захисту його прав та інтересів адвоката Довгаля П.С., яким здійснювалась підготовка апеляційної скарги на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2024 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

З врахуванням того, що апелянт звернувся до представника сектору бюро правничої допомоги Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги 09.08.2024 року, а представник сектору бюро правничої допомоги на той час перебувала на лікуванні та не здійснювала прийом громадян і талон про прийняття нею його заяви було оформлено лише 19.08.2024 року та на підставі поданих ним документів за дорученням Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 22.08.2024 року № 004-2203753 йому призначено для захисту його прав та інтересів адвоката Довгаля П.С., апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Деражнянського районного суду від 02 серпня 2024 року та вважає за необхідне його поновити.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, відповідно до положень ст.ст.280, 283 КУпАП, в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив всі долучені докази, які проаналізував і дав їм належну оцінку у їх сукупності, та навів у постанові переконливі і достатні мотиви прийнятого рішення.

Зокрема, вина ОСОБА_1 доводиться:

- даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №103093 від 21 липня 2024 року про обставини вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- відеозаписом правопорушення, зафіксованим на бодікамеру поліцейського (а.с.5).

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.

Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало виявлення працівниками поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння зіниць очей. Даними, зафіксованими у тому ж протоколі, підтверджується факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи. Так, відеозапис містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та на неодноразові вимоги працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про схиляння працівників поліції до відмови в проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, але останній відмовився.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно зупинили його, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався, та який діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з п.п.5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Тому, в умовах воєнного стану працівники поліції мають право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, з метою запобігання правопорушень, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 , а саме: пред`явити посвідчення водія, документи на транспортний засіб, запитали чи не перевозить він заборонені предмети, а пізніше, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Посилання апелянта на те, що він переніс інсульт і це є причиною почервоніння обличчя та зіниць очей, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки останній відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.

За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння та відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк