Справа № 358/817/24 Провадження № 3/358/497/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисників Шапошника Є.В., Орло Ю.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої приватним підприємцем, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27.03.2002 Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 976449 від 22 травня 2024 року, складеного ДОП СП відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, капітаном поліції Горовенко О.В., 16 квітня 2024 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходилась на вул. Ланок в с. Дибинці, Обухівського району, Київської області поблизу автобусної зупинки, де між нею та ОСОБА_2 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 ображала ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Посадовою особою дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 173 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дрібного хуліганства не визнала і пояснила, що 16 квітня 2024 року близько 07 год. 30 хв. на АДРЕСА_1 поблизу автобусної зупинки дійсно мав місце конфлікт між нею та ОСОБА_3 . Причиною цього конфлікту сталося те, що ОСОБА_3 зводила наклепи на її сестру. В цей час до автобусної зупинки під`їхав автомобіль, за кермом якого була ОСОБА_2 . Сварка продовжувалася поблизу автомобіля. Під час цього конфлікту вона не висловлювалася грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 . Потім з автомобіля вийшла ОСОБА_2 , яка втрутилася в конфлікт та почала щось кричати, але вона на неї не реагувала, нецензурною лайкою не ображала і громадський порядок не порушувала. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено безпідставно.

Потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду справи пояснила, що 16 квітня 2024 року близько 07 год. 30 хв. вона під`їхала на своєму автомобіля до автобусної зупинки на вул. Ланок в с. Дибинці, Обухівського району, Київської області. В салоні автомобіля був її внук, а також на задньому сидінні були пасажири ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Коли зупинилась, то до її автомобіля підходила ОСОБА_3 , яку вона мала намір підвезти до м. Богуслав. В цей час вона побачила, як до ОСОБА_3 підійшла ОСОБА_1 і вони про щось розмовляли, а потім почали штовхатися. Далі ОСОБА_3 сіла в салон автомобіля, але ОСОБА_1 не давала можливості закрити двері та продовжувала кричати. Вона зробила зауваження ОСОБА_1 і вийшла з автомобіля та попросила останню відійти від автомобіля. На її зауваження ОСОБА_1 не відреагувала та почала ображати її грубою нецензурною лайкою. Потім конфлікт завершився і вона поїхала з місця події.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_2 , свідків та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення є протиправне діяння у вигляді дрібного хуліганства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву потерпілої ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , та письмові пояснення свідка ОСОБА_3 .

Натомість із досліджених матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які останні дали під час судового розгляду справи, не вбачається, що ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство за вказаних обставин.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 22 травня 2024 року серії ВАБ №976449 ОСОБА_1 ставиться в вину те, що вона «16 квітня 2024 року близько 07 год. 30 хв. знаходилась на АДРЕСА_1 поблизу автобусної зупинки, де між нею та ОСОБА_2 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 ображала ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян».

В своїх усних поясненнях наданих суду ОСОБА_1 заперечувала вказані обставини та стверджувала, що конфлікт відбувався між нею та ОСОБА_3 з приводу наклепів на її сестру. Щодо ОСОБА_2 вона не висловлювала нецензурної лайки.

Так, під час судового розгляду справи встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП не було долучено будь-яких інших переконливих доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення Пленуму ВСУ, викладені у Постанові від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», у п. 3, зазначено, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Верховний Суд України у постанові від 4 жовтня 2012 року (справа № 5-17 кс 12) сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Таким чином, матеріали справи, що були досліджені в судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стався на ґрунті виниклих неприязнених стосунків щодо можливого поширення неправдивої, на думку ОСОБА_1 , інформації про її сестру.

Під час цього конфлікту ОСОБА_2 зробила зауваження ОСОБА_1 і між ними виникла нетривала сварка, яку не можливо оцінити як прояв дрібного хуліганства зі сторони ОСОБА_1 , в якої в даному випадку був відсутній хуліганський мотив.

Таким чином доказів, які б підтвердили наявність в діях ОСОБА_1 всіх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, матеріали справи не містять.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підтвердили про обставини конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але показання цих свідків не дають підстав для висновку про наявність у ОСОБА_1 хуліганського мотиву у сварці між нею та ОСОБА_2 .

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04ECHR 14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, не підтверджується достатньою сукупністю допустимих доказів, передбаченими ст. 251 КУпАП України, оскільки з встановлених обставин не вбачається наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173, 283, 284, п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подач і апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов