Справа № 748/2766/24 Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С. П.
Провадження № 33/4823/781/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Ширая А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ширая А.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 09 січня 2024 року о 22 год. 56 хв., на 25 км+100м автодороги Р-12 Чернігів - Грем`яч, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ТОYОТА LАND СRUISЕR», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Ширай А.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування скарги зазначив, що підставою для складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення була постанова про закриття кримінального провадження від 30 березня 2024 року. Водночас, оскаржувана постанова місцевого суду винесена 23.08.2024, тобто поза межами строків, передбачених ч.8 ст.38 КУпАП, що свідчить про порушення судом вимог КУпАП. Висновки місцевого суду про те, що факт закриття кримінального провадження у даному випадку не має правового значення, оскільки норма ч.6 ст.38 КУпАП є спеціальною у спірних відносинах, є помилковими, та на думку апелянта є загальною нормою у зв`язку з безпосереднім і самостійним регулятором суспільних відносин. Водночас, частиною 8 ст.38 КУпАП визначено спеціальний строк, який застосовується тільки у випадках притягнення до адміністративної відповідальності після закриття кримінального провадження. Вказує, що спеціальний закон у межах вирішення індивідуального спору скасовує дію загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною, що викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №910/18214/19. Вище зазначене призвело до порушень вимог ст.280 КУпАП та позбавляє можливості з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Ширая А.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Пунктом 14 розділу ІІІ даної Інструкції визначено, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №903133 від 11.06.2024, ОСОБА_1 , 09 січня 2024 року о 22 год. 56 хв., на 25 км+100м автодороги Р-12 Чернігів-Грем`яч, Чернігівський район та область, керував транспортним засобом «ТОYОТА LАND СRUISЕR», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився в медичному закладі, що підтверджується результатами токсикологічного дослідження №60 від 11.01.2024, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації, наявної у результатах токсикологічного дослідження №60 від 11.01.2024, проведеного КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», в крові та сечі ОСОБА_1 виявлено етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) сеча - 1,76 г/л (‰ ), кров - 1,39 г/л (‰) (а.с.8).

Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 30.03.2024, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 10.01.2024, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та прийнято рішення про направлення копії даної постанови до Управління патрульної поліції в Чернігівській області для встановлення та притягнення до адміністративної відповідальності згідно КУпАП водія ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Зі змісту постанови вбачається, що під час досудового розслідування було встановлено, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи транспортним засобом «ТОYОТА LАND СRUISЕR», д.н.з. НОМЕР_1 , 09.01.2024 о 22 год. 56 хв., на 25 км+100м автодороги Р-12 Чернігів-Грем`яч, Чернігівський район та область, неправильно оцінив дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, унаслідок чого виїхав за межі проїзної частини з подальшим перекиданням автомобіля на лівий бік.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки водій ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, був доставлений до лікарні, де було взято біологічний матеріал, де за результатами дослідження в крові та сечі виявлено алкоголь. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Що стосується тверджень апелянта про закінчення строку, передбаченого ч.8 ст.38 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності, то такі не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст.38 КУпАП.

За загальним правилом, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті (ч.2 ст.38 КУпАП).

В окремих випадках, законодавець передбачив, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (ч.6 ст.38 КУпАП).

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ч.8 ст.38 КУпАП).

Тобто, в цьому випадку ст.130 КУпАП є спеціальною нормою, і за наявності в діях особи ознак вказаного адміністративного правопорушення, строк накладення стягнення слід рахувати з дня його вчинення.

Отже, на момент постановлення рішення місцевим судом строки накладення адміністративного стягнення не закінчилися, тому доводи апелянта про протилежне є необґрунтованими.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний