Провадження 3/557/644/2024
Справа 557/960/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року с-ще Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2024 року приблизно о 21 годині 28 хвилини ОСОБА_1 на вул. Молодіжна, 1 в с. Сергіївка, в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував мотоблоком «Кентавр», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcоtest 6810», що підтверджується тестом №2379 від 09 червня 2024 року, результати огляду становлять 2,51 ‰.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Останній пояснив, що мотоблок не є транспортним засобом та не потребує реєстрації, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, як зазначив ОСОБА_1 , він мотоблоком не керував, а через його несправність вів такий в руках та зупинився на лузі, де чекав на товаришів. Окремо ОСОБА_1 звернув увагу на наявність наступних порушень, які були допущені поліцейськими, а саме: в протоколі невірно відображено місце події, так як будинок на вул. Молодіжна, 1 розташований поодиноко за 900 м від місця, де стояв мотоблок, та не зазначено моделі мотоблока; до матеріалів справи не долучено сертифікат на газоаналізатор та такий йому не був наданий при огляді, а також не долучено безперервний відеозапис подій; підписи ним через вади зору виконувались під тиском працівників поліції та він був обмежений в знайомленні з матеріалами справи; рапорт працівника поліції має неточності у зазначенні його місця проживання, адже він проживає на АДРЕСА_2 , якого вже не існує, як зазначено у рапорті. За вказаних обставин ОСОБА_1 покликається на відсутність доказів його винуватості у вчиненні, інкримінованого йому правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Зокрема за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні, інкримінованого йому правопорушення, винуватість останнього об`єктивно стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №549731 від 09 червня 2024 року, яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення;

-результату тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcоtest 6810» від 09 червня 2024 року;

-акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09 червня 2024 року, у якому зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу поліцейським, який становить - 2,51 ‰;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 червня 2024 року, у якому зафіксовано те, що ОСОБА_1 було направлено у заклад охорони здоров`я КНП «Гощанська БПЛ», а також те, що від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я останній відмовився;

-зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами протягом 24 годин;

-рапорта чергового органу поліції ОСОБА_2 , яким зафіксоване повідомлення зі служби «102» про те, що в с. Сергіївка нарядом ГРПП зупинено мотоблок під керуванням ОСОБА_1 , з явними означами алкогольного с`яніння;

-відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Підстав ставити під сумнів результати тестування на алкоголь, проведені за допомогою приладу «Drager Alcоtest 6810», суддею не встановлено.

З даних результату огляду ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Drager Alcоtest 6810», тест №2379 від 09 червня 2024 року, убачається, що на момент огляду рівень алкоголю у нього становить 2,51 ‰. При цьому, вказаний огляд був проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Крім того, результати проведеного поліцейським огляду, були зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучений вказаний акт огляду, що відповідає пункту 5 Порядку та пункту 10 Розділу ІІ Інструкції, зазначених вище.

Суддя зауважує, що вказані результати огляду за даними матеріалів справи ОСОБА_1 не оспорювалися, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції поліцейським надаються лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, він не вимагав, при цьому будь-які записи останнього з даного приводу у матеріалах справи відсутні, що узгоджується також з даними оглянутих судом відеофайлів. Крім того, з оглянутих у судовому засіданні відеофайлів суддею також установлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Що стосується аргументів ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, то такі суддею відхиляються та розцінюються, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від відповідальності. Критично оцінюючи такі аргументи останнього, суддею звертається увагу на те, що з оглянутих у судовому засіданні матеріалів відеозапису, які відповідно до положень ст. 266 КУпАП долучені до протоколу, встановлено, що сам ОСОБА_1 у процесі спілкування з працівниками поліції, останнім повідомив, що «... їхав з с. Сергіївка в с. Посягва, ...вживав алкоголь» та у подальшому останній на пропозицію поліцейських пройшов тест на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу і відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Суддею також відхиляються доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи безперервного відеозапису та порушення правил відеофіксації. Критично оцінюючи доводи з даного приводу, суддею зауважується на тому, що відеозапис містить достатньо даних для встановлення усіх важливих обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею взято до уваги те, що досліджені матеріали відеофіксації відносяться до обставин події за участю ОСОБА_1 , що ним не заперечувалось у судовому засіданні, на них зафіксовані обставини зазначені у протоколі, тому такі відеофайли оцінюються у сукупності із дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Критично оцінюючи означені вище аргументи, суддею звертається увагу також на те, що в матеріалах справи наявне зобов`язання ОСОБА_1 , згідно якого його було відсторонено від керування транспортним засобом та зобов`язано ним не керувати протягом 24 годин.

На переконання судді неспроможними є і доводи ОСОБА_1 про те, що підписи у протоколі та інших матеріалах ним ставилися під тиском поліцейських та про те, що він через вади зору був позбавлений можливості ознайомитися з такими. Надаючи таку оцінку названим доводам, суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_1 перед підписанням протоколу та решти матеріалів з ними був ознайомлений працівниками поліції шляхом їх зачитування в голос, що зафіксовано матеріалами відеофіксації, окрім того, матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що мотоблок не є механічним транспортним засобом, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то дані твердження є безпідставними з огляду на таке.

Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду №278/3362/15-к від 01 березня 2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

До того ж із досліджених матеріалів відеозапису убачається, що мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , укомплектований причепом, призначеним для перевезення людей і ( або ) вантажу, з облаштованим місцем для сидіння водія.

Отже, ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом, був учасником дорожнього руху та був зобов`язаний керуватись Правилами дорожнього руху.

Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення, на які посилається ОСОБА_1 , в тому числі і неточності у рапорті чергового органу поліції, потягли за собою порушення його конвенційних або конституційних прав, внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, проте дані такого суддя оцінює в сукупності з іншими, зібраними у справі та проаналізованими доказами, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приходжу висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності та з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2024 року.

Суддя Ю.В. Оленич