Справа № 341/2352/23
Провадження № 33/4808/177/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Куценко М.О.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Галицького районного суду від 14 грудня 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою щодо ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 21.10.23 року о 22 год. 45 хв. по вул.Львівській, в с. Задністрянське, Галицького району, керував автомобілем марки «ЗАЗ СЕНС» НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою та оспорює її. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і будь-яких повідомлень про розгляд справи він не отримував. Судом не було з`ясовано всіх обставин події та не доведено його вину у скоєному. Ставить під сумнів газоаналізатор Драгер, оскільки невідомо дату проходження його повірки та термін її дії. Вказує, що не було йому роз`яснено належним чином його права, не повідомлено, що ведеться відео фіксація події. Стверджує, що в медичному закладі він повідомив медичних працівників, що він переніс операцію, надав відповідні лікарські виписки і кров в нього має взяти тільки лікар кардіолог, однак дані факти були проігноровані та розцінені ,як відмова від проходження огляду. Лікарі з цього приводу в судовому засіданні допитані, як свідки не були. Також вказує, що його автомобіль не був зупинений працівниками поліції, оскільки він стояв на узбіччі, а в направленні на огляд в медичний заклад не вказано конкретно на який огляд його направляють, чи на стан алкогольного сп`яніння, чи на наркотичного. На думку апелянта, докази його вини є сумнівними.

Апелянт вказує, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгулу справи, а про винесену постанову йому стало відомо з запізненням, при цьому в постанові разом з його прізвищем, фігурує прізвище ОСОБА_2 на адресу якого могли і надходити повідомлення про виклики до суду. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити.

Право на адвоката в апеляційній інстанції Колеснікову І.Л. роз`яснено, він відмовився, участь адвоката на цій стадії судового провадження не є обов`язковою.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню з метою доступу особи до правосуддя в умовах воєнного стану. Як з`ясовано, ОСОБА_1 є пенсіонером, мав операції на серці, вперше притягається до адміністративної відповідальності. Суд відбувся без його участі, немає належних даних про його виклик до суду, копію постанови він отримав із запізненням, потратив час на правові консультації, що в сукупності позбавило вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи апелянта про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Розгляд справи без ОСОБА_1 є істотним порушенням його права на захист та принципу змагальності. У справі немає даних про належне його повідомлення про судове засідання, він це заперечує. Він хотів бути на суді і вказати на порушення з боку поліції.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення такої копії або отримання її поштою. Посилання в протоколі про його відмову отримати копію протоколу не звільняло працівників поліції від направлення її поштою або вручити йому на початку судового засідання. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи ОСОБА_1 , які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Огляд водія ОСОБА_1 на місці проводився за допомогою алкотестера Драгер, що стало підставою для його доставки на медичний огляд. При цьому апеляційний суд бере до уваги сумніви апелянта щодо якості вказаного алкотестера. Цей сумнів є обґрунтованим, оскільки в справі є копія свідоцтва про його повірку (а.с. 5), але вона належно на завірена, що позбавляє її юридичної сили. Крім того, апеляційний суд враховує повідомлення уповноваженого представника виробника алкотестерів Драгер в Україні п. Шерстюка Р. про те, що використання всіх алкотестерів в Івано-Франківській області за 2022-2023 роки є неправомірним, оскільки вони не пройшли належну сертифікаційну повірку. Такий сумнів згідно ст. 62 Конституції України апеляційний суд трактує на користь водія.

Всі наведені порушення дають підставу визнати відмову водія ОСОБА_1 від медичного огляду виправданою і правомірною.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини водія ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду про притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини за ст.130 ч.1 КУпАП, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови в частині притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і закриття справи за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Галицького районного суду від 14 грудня 2023 року щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький