КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/3106/24
№ апеляційного провадження: 33/824/3112/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гриньковського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 та апеляційними скаргами ОСОБА_2 та адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києвавід 01 травня 2024 року під головуванням судді Жука М.В., якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності,за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 923549 від 01 березня 2024 року, ОСОБА_2 на протязі 2019-2020 років за адресою: АДРЕСА_3 вчиняв домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_1 чим міг завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києвавід 01 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 07 жовтня 2020 року у невстановлений час у АДРЕСА_4 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яка на той час була його дружиною, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у звязку з чим його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства протягом 2019-2020 року щодо ОСОБА_1 окрім епізоду, що мав місце 07 жовтня 2020 року у невстановлений час.

Не погодившись з указаною постановою, 17 травня 2024 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Гриньковським С.П. подано до суду апеляційну скаргу, в якій він просить змінити постанову суду, виключивши з мотивувальної частини положення про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні насильства в сім`ї протягом 2019-2020 років та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї протягом 2019-2020 років. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог за змістом скарги зазначено, що ОСОБА_2 потягом 2019-2020 років систематично бив ОСОБА_1 , шантажував її, відбирав зароблені нею кошти та особисті речі, знущався над нею та їх малолітньою дитиною, принижував гідність, примушував проти її волі вступати в статевий зв`язок.

Вказує, що зокрема свідком побоїв стала няня дитини ОСОБА_3 , а також побої замічав і водій таксі ОСОБА_4 , який іноді підвозив ОСОБА_1 до роботи.

Крім того, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 відібрав у ОСОБА_1 усі документи - паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, тощо.

Районний суд безпідставно дійшов висновку про часткове підтвердження у вчиненні лише 07 жовтня 2020 адміністративного проступку, та визнав недоведеними твердження викладені у фабулі протоколу щодо часу вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства на протязі 2019-2020 років.

Крім того, в апеляційній скарзі порушено питання поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києвавід 01 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку зазначено, що оскаржувану постанову було отримано до електронного кабінету 07 травня 2024 року, у зв`язку з чим строк оскарження пропущено з поважних причин.

В апеляційних скаргах, які є тотожними за змістом ОСОБА_2 та його захисник адвокат Гнатюк Т.В., просять скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києвавід 01 травня 2024 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчинені 07 жовтня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закрити справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що постанова в оскаржуваній частині є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказано, що суд вважає доведеним епізод, що мав місце 07 жовтня 2020 року і як на докази послався на протокол про адміністративне правопорушення від 01 березня 2024 року серії ВАБ № 923549; постанову старшого слідчого СВ Оболонського УП ТУ НП у м. Києві від 09 лютого 2024 року; довідки начальника сектору ДОП відділу превенції Оболонського УП ТУ НП в м. Києві про результати перевірки за матеріалами (ЄО № 60063 від 07 жовтня 2020 року, ЄО № 60076 від 08 жовтня 2020 року, ЄО № 60092 від 08 жовтня 2020 року), згідно яких 07 жовтня 2020 року до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від громадянина ОСОБА_5 надходили повідомлення про конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на які виїжджали наряди поліції; відеозапис подій біля квартири АДРЕСА_5 від 08 жовтня 2020 року, що в цій частині в цілому узгоджуються між собою та в достатній мірі підтверджують те, що 07 жовтня 2020 року у невстановлений час ОСОБА_2 спричинив конфлікт внаслідок якого ОСОБА_1 , яка на той час була його дружиною, разом із малолітньою дитиною без документів та речей особистого вжитку сприймаючи реальність протиправних намірів ОСОБА_2 та побоюючись за себе та дитину була змушена залишити місце свого постійного проживання та змогла повернутися за документами та речами лише наступного дня у присутності співробітників поліції.

Разом з тим, суд першої інстанції посилаючись на довідки начальника сектору ДОП відділу превенції Оболонського УП ГУ НП в м. Києві про результати перевірки за матеріалами ЄО № 60063 від 07 жовтня 2020 року, ЄО № 60076 від 08 жовтня 2020 року, ЄО № 60092 від 08 жовтня 2020 року, не надав в повному обсязі правову оцінку даним, які містяться у вказаних довідках, а лише обмежився фактом виклику ОСОБА_6 працівників поліції, а також помилково прийшов до висновку, що останнім викликались працівники поліції 07 жовтня 2020 року.

Вказано, що всі три повідомлення надійшли від ОСОБА_5 08 жовтня 2020 року, і в двох останніх значиться, що ОСОБА_1 необхідно лише забрати свої речі та документи. З приводу повідомлення щодо буянства з боку ОСОБА_2 та того, що він душив свою дружину будь-які процесуальні матеріали підтверджуючі такі обставини - відсутні. Повідомлення про такі обставини надійшло від ОСОБА_5 , тобто від особи до показань якого суд поставився критично та не взяв їх до уваги, оскільки він є зацікавленою особою, в той час як взяв за основу його повідомлення 08 жовтня 2020 року.

Також звергнуто увагу на те, що станом на 08 жовтня 2020 року у ОСОБА_5 вже була особиста зацікавленість в тому, щоб колишня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 пішла від чоловіка, оскільки, як пізніше з`ясувалось, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 станом на 07 жовтня 2020 року вже перебували у відносинах як чоловік та жінка, і саме це було підставою у ОСОБА_1 піти з дому. Про ці обставини ОСОБА_2 намагався зазначити в своїх поясненнях в судовому засіданні 01 травня 2024 року, проте, суд обмежив його в реалізації права надати з цього приводу показання.

Крім того, суд дійшов до висновків, що дії ОСОБА_2 , які виразились у вчиненні 07 жовтня 2020 року домашнього насильства, що завдало шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, кваліфікуються за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не зазначив в чому саме полягало насильство, які конкретні дії свідчать про його вчинення та наслідки, які утворюють склад адміністративного правопорушення. В постанові в частині визнання правильною кваліфікацію дій ОСОБА_2 07 жовтня 2020 року, не зазначено як об`єктивну, так і суб`єктивну сторони.

Заявлено в апеляційних скаргах також й про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 01 травня 2024 року з посиланням, за змістом, на те, що остання надійшла на електронну пошту адвоката Гнатюк Т.В. та в десятиденний строк подана апеляційна скарга, проте 27 червня 2024 року була повернута з підстав відсутності у справі договору про надання правничої допомоги, що стало відомо 04 липня 2024 року.

У зв`язку з чим ОСОБА_2 та його захисник адвокат Гнатюк Т.В. просили поновити строк на апеляційне скарження постанови суду.

У матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів поданих учасниками справи клопотань про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, як пропущених з поважних причин.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини апеляційний суд вважає за необхідне клопотання, подані по справі адвокатом Гриньківським С.П. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвокатом Гнатюк Т.В. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року як такий, що пропущений учасниками справи з поважних причин.

Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні ним 07 жовтня 2020 року у невстановлений час домашнього насильства, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, районний суд виходив із того, що вина ОСОБА_2 підтверджується даними, які містяться у постанові старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 09 лютого 2024 року, довідці начальника сектору ДОП відділу превенції Оболонського УП ГУ НП в м. Києві про результати перевірки за матеріалами та відеозаписі подій біля кв. АДРЕСА_5 від 08 жовтня 2020 року.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства у невстановлений час 07 жовтня 2020 року, суд послався на дані, які містяться у довідці Оболонського УП ГУ НП у м. Києві про неодноразове здійснення викликів працівників поліції за адресою АДРЕСА_6 ОСОБА_4 .

Між тим, районний суд належним чином не дослідив зміст долученої органом поліції інформації.

Так, відповідно до листа №4563 від 22 червня 2021 року Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - 08 жовтня 2020 року о 07 год 30 хв, 09 год 06 хв та 10 год 06 хв за зверненнями ОСОБА_4 було зареєстровано виклики працівників поліції за адресою АДРЕСА_6 щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 (а.с. 190 т.1).

Згідно даних довідок за результатами перевірки за зареєстрованими матеріалами було встановлено, що перший конфлікт було вирішено до приїзду працівників поліції мирним шляхом, а за наслідками перевірки двох інших викликів про допомогу ОСОБА_1 забрати речі, у присутності працівників поліції ОСОБА_1 свої речі та документи забрала.

Окрім цього, зазначено, що у подальшому з-приводу заявлених конфліктів до органу поліції ніхто не звертався (а.с.191-193 т.1).

Отже, всі три виклики працівників було здійснено не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , який супроводжував ОСОБА_1 08 жовтня 2020 року та став її новим чоловіком.

Матеріалами справи не доведено факт вчинення ОСОБА_2 насильницьких дій психологічного характеру щодо потерпілої 07 жовтня 2020 року, як установив суд.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, сімейні відносини між нею та ОСОБА_2 остаточно було припинено ввечері 07 жовтня 2020 року коли потерпіла забрала дитину й переїхала жити до ОСОБА_8 , з яким створила нову сім`ю.

Наступного дня з метою недопущення можливого конфлікту з сторони ОСОБА_2 й було викликано працівників поліції, остільки з квартири АДРЕСА_5 вона мала забрати речі та документи. Здійснення виклику повторно було вчинено у зв`язку з тим, що працівники поліції тривалий час не приїжджали.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , ввечері 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 вела себе незвично й згодом зникла з їх дитиною у невідомому йому напрямку, а з`явившись наступного дня у присутності працівників поліції забрала з квартири речі та документи.

Факт будь-якого насильства щодо потерпілої заперечує.

Зазначив, що з цього часу ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з їх дитиною та його участі у її вихованні.

Також ОСОБА_2 підтвердив пояснення ОСОБА_1 про те, що остаточно 07 жовтня 2020 року їх сім`я розпалася, з цього часу вони припинили ведення спільного господарства, проживання.

Відповідно долучених до справи й переглянутих у судовому засіданні відеозаписів подій, які мали місце 08 жовтня 2020 року видно, що в присутності працівників поліції, які знаходилися поблизу помешкання, ОСОБА_1 зайшла у квартиру й почала збирати речі.

Отже зазначене свідчить, що працівники поліції, які приїхали на виклик, не вбачили у діях ОСОБА_2 факту насильства щодо ОСОБА_1 у зв`язку з чим і не скали відповідний протокол.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства 07 жовтня 2020 року, описані у постанові суду, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено характер домашнього насильства та в чому полягала шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 з урахуванням встановлених обставин про остаточне припинення сторонами спору цього дня сімейних відносин та зміну останньою місця проживання у зв`язку із створенням нової сім`ї.

Отже, у ході складання протоколу можливість настання чи настання психологічної шкоди потерпілій встановлена не була, та як наслідок, в протоколі не зазначена. Такі дані не узгоджуються із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає завдання або можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, тобто не конкретизовано об`єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення.

Зазначене свідчить про існування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спору, пов`язаного з участю батька у спілкуванні й вихованні дитини, малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а це питання підлягає до вирішення у іншому, цивільно-правовому порядку.

Виходячи з викладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною третьою статті 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні ним 07 жовтня 2020 року у невстановлений час адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції в частині висновків про недоведеність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства протягом 2019-2020 років, за виключення епізоду що мав місце 07 жовтня 2020 року, засудження за яким визнано незаконним, відповідає обставинам справи та зібраним доказам.

Норми матеріального й процесуального права в зазначеній частині оскаржуваної постанови застосовано правильно.

Поясненням допитаних судом у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у постанові суду дана належна оцінка.

Протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею й правових підстав притягнення до адміністративної відповідальності не дає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката Гриньковського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Гриньковському Сергію Петровичу в інтересах ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Гриньковського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_2 та адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 та адвокату Гнатюк Тетяні Віталіївні в інтересах ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні ним 07 жовтня 2020 року у невстановлений час адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар