Справа № 333/183/24
Провадження № 3/333/532/24
06 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Запоріжжя, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №392883, 19.12.2023 року о 15 год. 15 хв. в м. Запоріжжя, Комунарський район, пр. Соборний, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megan Skenic» державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці, із застосуванням приладу Alkotest Drager 6820. Результат позитивний 0,48% (тест №2229), із результатом згоден. Від керування відсторонено. Про повторність попереджено. Транспортний засіб припарковано без порушень ПДР. Чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, пояснив, що вважає за необхідне адміністративне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу та події інкримінованого правопорушення, посилаючись на те, що під час застосування газоаналізатору Drager поліцейськими допущено порушення правил його використання. Суду також пояснив, що спиртні напої не вживає, так як хворіє на цукровий діабет. Зазначив, що йому не було роз`яснено його прав, зокрема, після того, як він декілька разів продув алкотестер, який показав стан алкогольного сп`яніння, а з результатами Драгеру він згоден не був, йому не було роз`яснено його право не погодитися з результатами тесту та пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі, що свідчить про порушення поліцейськими процедури, передбаченої ст.266 КУпАП. Якби він був обізнаний про своє таке право, то неодмінно ним би скористався та проїхав до медичного закладу для спростування результатів Драгеру.
Захисник Мухін А.А. також заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та просив закрити адміністративну справу. До справи захисником долучені клопотання, в яких він вказує на порушення Інструкціїї та Порядку проведення огляду на стан сп`яніння, вважає, що через проведення декількох продувань алкотестеру без зміни одноразового мундштука, результати огляду перевищіли допустиме значення. Також посилається на порушення права на захист ОСОБА_1 , так як поліцейським не було роз`яснене право на проходження огляду в медичному закладі.
В судовому засіданні були досліджені письмові матеріали справи:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №392883 від 19.12.2023;
-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-чек тестування на алкоголь до протоколу №392883;
-рапорт т.в.о. заступника командира батальйону №2 УПП в Запорізькій області капітана поліції Булка В. від 19.12.2023;
-диск до протоколу ААД №392883.
Перевіривши наведені ОСОБА_1 та його захисником, ОСОБА_2 доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.
Щодо доводів стосовно недійсності проведеного огляду, суд приходить до наступних висновків:
згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.
Так, згідно ч. 1 ст.130КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням/.
При цьому, кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального», дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються; протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 2.5 ПДР України дійсно зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте слід зазначити, що відповідальність за вказаною нормою закону настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку та процедури проведення огляду.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Також згідно з п. 22 розділу ІІІ Інструкції №1452/735, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
З огляду на вимоги вищевказаних Положення та Інструкції, а також ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП особа, відносно якої проводиться огляд, має отримати повну інформацію щодо порядку проведення вище вказаного огляду (зокрема, можливості пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або у медичній установі, у разі незгоди пройти огляд на місці зупинки та право пройти огляд у медичній установі у разі незгоди з результатом огляду), та, маючи повну інформацію, відповідно скористатися своїм правом. Не маючи відповідної інформації, особа позбавлена можливості діяти у спосіб, що може підтвердити відсутність правопорушення, тобто фактично порушення процедури проведення огляду є порушенням права на захист, що в свою чергу тягне недопустимість зібраних з порушенням такого права доказів (п.3 ч.2 ст.87 КПК України).
Як слідує з показань ОСОБА_1 , наданих суду, та які повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудної камери, доданої до протоколу, водію ОСОБА_1 право не погодитися з результатами свого огляду та пройти повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, після проходження огляду на місці, роз`яснено не було.
Після проходження огляду на місці зупинки, проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, водію констатовано його перебування у стані алкогольного сп`яніння та про подальше складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте, не роз`яснено його право не погодитись із результатами даного огляду та вимагати пройти огляд у медичній установі для оскарження результатів першочергового огляду.
При цьому суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , що з результатами Драгеру він не погодився, оскільки на відповідне запитання співробітника поліції останній повідомив (15.35 хвилина запису) мовою оригіналу: «Я, не поняв. Наверно ж».
Таку відповідь ОСОБА_1 суд не може приймати як його згоду з результатами Драгеру, з огляду на її сумнівність та неконкретність, чого не міг не розуміти співробітник поліції в силу своїх повноважень та досвіду, та який, на переконання суду, у такому випадку був зобов`язаний запропонувати ОСОБА_1 оскаржити результати огляду у медичному закладі.
Таким чином, такі дії працівника поліції, на думку суду, не можна розцінити як надання ОСОБА_1 повної інформації щодо порядку проведення медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки водію не було альтернативно запропоновано можливість не погодитися з результатами проведеного огляду і наслідки таких дій у вигляді оскарження результатів огляду у медичному закладі, враховуючи, що ОСОБА_1 протягом оформлення відносно нього матеріалів своє перебування у стані алкогольного сп`яніння заперечував, посилаючись на хворобу та вживання ліків.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 року по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що, оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".
Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) також визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою, тощо, є неналежними доказами.
Встановлені судом фактичні обставини є істотним порушенням встановленої законом (ч.3 ст.266 КУпАП) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч.5 ст.266 КУпАП)
Під час дослідження матеріалів адміністративної справи, безпосередньо протоколу про адміністративне правопорушення серіїї ААД №392883 від 19.12.2023 судом встановлено, що він не містить вказівки на ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , які з огляду на вимоги вищевказаних Положення та Інструкції мали б слугувати підставою для огляду на стан сп`яніння.
Також, серед матеріалів справи відсутнє направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи.
Тому до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу, в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, суд відноситься критично.
Складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення не ґрунтуються на вимогах Закону.
Згідно ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 283, п.1 ст.247, 284, 287-290 КУпАП, суд, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова