Справа №345/3243/24
Провадження № 3/345/937/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2024 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Кукушкіна І.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

23.05.2024 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 585046 від 16.05.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 16.05.2024 о 20:53 год. в с. Боднарів по вул. Галицька, 1-А, керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законі порядку проводився зі застосуванням приладу «Драгер», результат огляду позитивний 0,22 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.9.а ПДР України.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кукушкін І.Л. подав до суду клопотання, в якому просить суд закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Своє клопотання мотивує тим, що відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.05.2024 огляд проведений за допомогою Алкотестера «Drager Alcotest 6820». Відповідно до результатів вищевказаного огляду стан сп?яніння ОСОБА_1 становить позитивну пробу, де кількісний показник 0,22%. Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/2490 газоаналізатор «Alcotest 6820» погрішність виміряного значення складає +/- 10%, що становить 0,02 проміле. Таким чином, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2024 року серії ААД № 585046, рівень алкоголю становить 0,22 проміле. Враховуючи похибку газоаналізатора Alcotest 6820, яка складає +/- 10% (що дорівнює 0,02 проміле), тобто фактичний показник в сумі не перевищує гранично допустиму норму алкоголю з урахуванням похибок приладу. Отже, з урахуванням похибки газоаналізатора «Alcotest 6820», яка складає +/- 10% (еквівалентно 0,02 проміле), фактичний рівень алкоголю становить 0,20 проміле. Це значення не перевищує гранично допустиму норму, що підтверджує, що стан ОСОБА_2 був у межах дозволених показників на момент перевірки. Крім того, з відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що по приїзду поліцейських ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Натомість працівники поліції побачили автомобіль та громадянина ОСОБА_1 , який стояв неподалік від авто. ОСОБА_3 не перебував в транспортному засобі, тим більше не керував ним, а стояв поряд. Однак, працівник поліції вказав на необхідність ОСОБА_1 сісти за кермо цього транспортного засобу та від?їхати трохи далі від попереднього місця стоянки даного авто. Крім того, як свідчать докази з відеозаписів з бодікамери відсутній факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а тому й підстав для його зупинки не було. ОСОБА_1 зупинено безпідставно. З відеоматеріалів вбачається, що причиною зупинки ОСОБА_1 зі слів поліцейських є неправильне паркування транспортного засобу, тобто порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Однак, в матеріалах справи відсутній протокол за порушення ПДР ОСОБА_1 . Працівники поліції даного протоколу не складали. Важливим є те, що з відеозаписів з бодікамери вбачається, що при проведенні огляду на стан сп?яніння поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, хоча останній заперечував факт перебування у стані алкогольного сп?яніння та з результатами «Drager» не погоджувався. Тобто, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров?я. Вищевикладене свідчить про порушення поліцейськими порядку проходження огляду на стан сп?яніння. Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об?єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять. Виходячи з вищенаведеного, провадження у даній справі підлягає закриттю у зв?язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кукушкін І.Л. підтримав у судовому засідання подане ним клопотання з підстав, зазначених у ньому, та просив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 585046 від 16.05.2024, в якому викладена суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- дані тесту на алкоголь алкотестера «Драгер 6820», проведеного 16.05.2024 о 21:09 год., з якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,22 % (а.с. 2);

- акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Калуську ЦРЛ, складеним 16.05.2024 о 21:10 год. щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що огляд в медичному закладі не проводився (а.с. 4);

- акт від 16.05.2024, згідно з яким ОСОБА_1 з метою припинення адміністративного правопорушення за наявності обґрунтованих підстав вважати, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та з метою усунення небезпеки, що виникає при його знаходженні за кермом транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , відсторонено від керування вказаним автомобілем (а.с. 5);

- відеозаписи, які розміщені на лазерному диску, який долучений до матеріалів справи. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано, як поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на алкоголь, на що останній погоджується та зазначає, що не вживав алкоголь. Працівник поліції повідомляє, що огляд буде проводитися за допомого приладу «Драгер». Після цього ОСОБА_1 проходить відповідний огляд на місці зупинки, результатом якого є 0,22 проміле. Поліцейський роз`яснює, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`ясненює права. Також зафіксовано, як працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с. 12).

ІV. Оцінка суду:

вислухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпА, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, відповідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 5 ст. 7 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікованою Українською РСР 25 квітня 1974 року, зі змінами та доповненнями Європейської угоди від 01 травня 1971 року, у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле).

Відповідно до ч. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як встановлено з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме: газоаналізатора «Alcotest 6820» зав. № ARНЕ-0369 (а.с.8) технічними характеристиками приладу передбачено межі допустимої абсолютної похибки в інтервалі діапазону вимірювання від 0 до 0,4 проміле в розмірі +/- 0,04 проміле, відносної в діапазоні вимірюванння понад 0,04 проміле - +/- 10 %.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано роздруківку тесту на алкоголь, проведеного за допомогою алкотестера «Драгер 6820», згідно з яким його результат 16.05.2024 о 21:09 год. становив 0,22 % (а.с. 2), що вказує на те, що результат тесту перебуває у межах похибки вказаного приладу.

Відповідно до відеозапису, отримавши результат тесту 0,22 проміле, що межує з гранично допустимою нормою, та який є показником наявності алкоголю на літр повітря, а не в крові, працівники поліції, які використовують прилад «Драгер», а, отже, ознайомленні з його технічними характеристиками та знають про наявність похибки при в його роботі, не запропонували водієві пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що дало б можливість перевірити, чи перевищує наявність алкоголю в крові допустиму норму, не роз`яснили необхідність усунення сумнівів, та не запитали у нього, чи не бажає він пройти огляд у медичному закладі.

Щодо направлення на огляд водія транспортного засобу, де вказано, що водій від проходження огляду у медичному закладі відмовився, то про його наявність водієві було повідомлено вже після складення протоколу, що свідчить про формальність підходу до повноти проведення процедури на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, беззаперечних доказів, зібраних відповідно до вищеописаних вимог законодавства, які б вказували на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, матеріали справи не містять. Під час розгляду не встановлено, що останній керував 16.05.2024 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Натомість, зважаючи на особливості приладу і можливість допустимих похибок під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та на те, що покази тесту межують з гранично допустимою нормою та дають підстави вважати, що вони складають допустиму межу, а також допущення працівниками поліції порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, так як останні не запропонували водієві пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, суд приходить до висновку про відсутність безумовних підстав вважати, що особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке поставлено йому в провину.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, п. 5 ст. 7 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікованою Українською РСР 25 квітня 1974 року, зі змінами та доповненнями Європейської угоди від 01 травня 1971 року, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 130, 245, 251, 252, 266, 280 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягненн ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: