КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/4219/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ханова Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року під головуванням судді Мальцева Д.О., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 28 травня 2024 о 20 год. 17 хв. в м. Києві, вул. Стеценко, 1, водій керуючи автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, недотримався бокових інтервалів та скоїв зіткнення з автомобілем «HundaiTucson» д.н.з НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій порушив п. 2.3в, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 05 серпня 2024 року адвокат Ханов А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції порушив основні засади судочинства про адміністративні правопорушення щодо повноти, всебічності та об`єктивності при дослідженні всіх обставин справи, поклав у вину ОСОБА_1 порушення тих пунктів ПДР України, які він об`єктивно не порушував.

Вказує, що матеріали справи містять фото та відео з місця події, які підтверджують знаходження водія ОСОБА_1 у середній полосі, а іншого учасника між крайньою лівою та середньою полосою для руху.

Посилається на те, що маневр здійснювався іншим учасником ДТП ( ОСОБА_2 ), а ОСОБА_1 рухався в своїй полосі.

Звертає увагу суду, на те що матеріали справи містять достатньо інформації про дорожню обстановку, механізм ДТП, а саме:

- до зіткнення ОСОБА_1 рухався у середній полосі, а ОСОБА_2 у крайній лівій полосі, що підтверджується розташуванням обох авто на проїжджій частині;

- автомобілі не рухалися один за одним, оскільки локалізація пошкоджень (обох авто, а не спереду у ОСОБА_2 і не позаду ОСОБА_1 ) підтверджує саме бокове зіткнення при зміні полос для руху;

- локалізація пошкоджень на обох авто підтверджує, що ОСОБА_1 вже майже проїхав повз іншого учасника і отримав удар вже в задню ліву частину свого авто, що може відбутися лише у разі зміни ОСОБА_2 . напрямку руху, а не навпаки;

- пояснення ОСОБА_1 , надані на місці ДТП чіткі і логічні, повністю описують дорожню обстановку, механізм ДТП та винуватість іншого учасника.

Вказує, що пояснення ОСОБА_2 суперечливі, не відповідають дорожній обстановці та механізму ДТП. На місці ДТП у поясненнях вона зазначала, що рухалася у середній полосі, однак не пояснила, як після ДТП знаходилася вже між лівою і середньою полосою.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не міг рухатися правіше ОСОБА_2 , оскільки правий ряд був зайнятий припаркованими авто, які ще й стоять не вздовж дороги, а поперек її, тобто займають всю праву смугу руху, однак суд першої інстанції не надав цьому ніякої оцінки і не відобразив результати такої оцінки в оскаржуваній постанові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених у ній.

ОСОБА_2 та її захисниця Любченко Т.С. заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, апеляційна інстанція вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28 травня 2024 року о 20 год. 17 хв. в м. Києві по вул. Стеценко, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, недотримався бокових інтервалів та скоїв зіткнення з автомобілем «Hundai Tucson» д.н.з НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій порушив п. 2.3в, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП (а.с. 2).

На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, долученій до протоколу, зображено місце розташування транспортних засобів та напрямок руху транспортних засобів під час події (а.с. 4).

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 2.3в ПДР України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 28 травня 2024 року серії ААД №217915, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, а також локалізації пошкоджень отриманих транспортними засобами - учасниками ДТП.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

В противагу доводам скаржника, апеляційний суд вважає, що відповідно до вищевказаних доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись по вул. Стеценка 1, у м. Київ не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Hundai Tucson», що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Доводи, щодо відсутності підстав вважати його винним у вчиненні ДТП апеляційний суд оцінює критично, оскільки фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені з достатньою повнотою.

Таким чином, доводи скарги спростовуються матеріалами справи, а висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та розгляду даної справи по суті із прийняттям нової постанови, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що подану у справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Шевченківського районного суду м. Києвабез змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Ханова Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар