Провадження № 3/229/2349/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

06 вересня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Рагозіна С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 116338 від 23 серпня 2024 року 23 серпня 2024 року о 06:30 год., в м. Дружківка, по вул. Потьомкіна, водій ОСОБА_1 , керуючи авто Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. В присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із протоколом, зазначив що була порушена процедура складання протоколу. В ознайомленні із відеозаписом поліцейській йому відмовили. Фактично примусили його підписати протокол. Зазначив, що будь-яких свідків того факту, що він керував транспортним засобом за обставин вказаних в протоколі взагалі не було. Просив справу закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що провадження підлягає закриттю, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 у його присутності працівники поліції запропонували водію автомобіля Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» на місці зупинки та пройти медичний огляд в медичному закладі для визначення ступеня алкогольного сп`яніння на що ОСОБА_1 відмовився. Факт вживання алкогольних напоїв заперечував. Факт керування автомобілем не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 надав аналогічні письмові пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, в своїх письмових поясненнях жоден із свідків взагалі не вказав на дату, час та місце керування ОСОБА_1 відповідним транспортним засобом, коли саме останньому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, а також що саме вони бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем за вказаних в протоколі обставин, тому суд критично оцінює пояснення свідків в частині того, що вони спостерігали за тим як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та безпосередньо були очевидцями цієї події.

Верховний Суд в постанові від 29 квітня 2020 року у справі 161/5372/17 зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Оскільки матеріали справи містять суттєві недоліки в частини викладення обставин правопорушення, окремо отримані поліцейськими пояснення свідків не можуть бути самостійним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

З дослідженого судом відеозапису доданого до протоколу вбачається відсутність будь-якого візуального відображення зафіксованих на ньому обставин. На відповідному файлі наявний лише звук. Отже, суд не має можливості встановити, що на цьому відеофайлі збережені дані, що стосуються обставин справи за участю ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи.

Незважаючи на те, що п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026 передбачають включення як портативного відеореєстратора, так і відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, поліцейськими недотримано положення викладені в п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026, оскільки на відозаписі візуально не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та той факт, що ОСОБА_1 поліцейські пропонували пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозапис доданий до протоколу недопустими доказами.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не узгоджується з фактичними даними справи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність останнього за цією статтею.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з пунктом 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 283-284 КпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня постановлення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: С.О. Рагозіна