Справа № 298/1392/24
Номер провадження 3/298/878/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Стужиця Ужгородського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, за ч.1 ст.185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 143201

від 10 липня 2024 року 09 липня 2024 року о 20 год. 50 хв. на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на відстані 300 метрів до лінії державного кордону на напрямку 32 прикордонного знаку Словацької Республіки було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 під час супроводу 2-х осіб, з метою незаконного переправлення з України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Під час супроводу 2-х осіб з метою незаконного переправлення з України в Словацьку Республіку вдався до втечі та вчинив злісну непокору, а саме не виконав неодноразову повторену законну вимогу військовослужбовця ДПСУ зупинитись і продовжував втікати. Своїми діями порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про ДПСУ» від 03.04.2003 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за

ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, обіцяв, що такого більше не повториться.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.

В положеннях ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», відповідальність за неправомірні дії, що перешкоджають реалізації повноважень Державної прикордонної служби України - непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, окрім його показів про визнання ним вини, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 143201 від 10 липня 2024 року; копією протоколу про адміністративне затримання гр. ОСОБА_2 від 09 липня 2024 року; копією протоколу про адміністративне затримання від 09 липня 2024 року гр. ОСОБА_3 ; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10 липня 2024 року у ОСОБА_1 , згідно з яким: речі та документи відсутні; копією інформації про особу ОСОБА_1 ; довідкою про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 10 липня 2024 року з додатками; письмовими поясненнями помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з адміністративно-юрисдикційної діяльності ОСОБА_4 від 09.07.2024 року, в яких він зазначає, що виконував наказ на охорону Державного кордону України у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» в період з 08:00 09.07.2024 року по 08:00 10.07.2024 року. 09 липня 2024 року о 20 год. 40 хв. на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на відстані 320 метрів до лінії державного кордону в районі 32 прикордонного знаку Словацької Республіки було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_3 під час спроби незаконного перетинання державного кордону в складі групи осіб спільно з гр. України ОСОБА_2 в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану, які рухались в супроводі гр. України ОСОБА_1 . Під час спроби незаконного перетину державного кордону України вдався до втечі та вчинив злісну непокору, а саме не виконав неодноразову повторену законну вимогу військовослужбовця ДПСУ зупинитись і продовжував втікати; витягом з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період із 17.00 09.07.2024 року по 20.00 10.07.2024 року; схемою порушення; копією рапорта інспектора прикордонної служби 2 категорії начальника групи документального забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 від 09.07.2024, з якого вбачається, що 09.07.2024 року о 20 год.50 хв. під час несення служби по охороні державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» в ході несення служби в межах 32-35 п/зн СР було виявлено 2 особи, які намагались подолати загороджувальний паркан, під час спроби затримання, дані особи на неодноразові оклики «Стій! Прикордонний наряд! Не відреагували. Ним в ході переслідування було здійснено два попереджувальні постріли вгору та затримано двох осіб.; фототаблицею затримання 3-х гр. України.

За таких обставин суддя приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, дії останнього за вказаними ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону кваліфіковані вірно.

Суддя констатує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного станув Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022року, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 14.05.2024 року строком на 90 діб.

Відтак правопорушення ОСОБА_1 вчинив у період дії воєнного стану.

Санкція ч.1 ст. 185-10 КУпАП, передбачає накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Даних про притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, визначенихст.17 КУпАП, у даній справі не встановлено, передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи не закінчились.

У порядку вимог ст. ст. 33 35 КУпАП при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 185-10 КУпАП суд враховує встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, характер скоєного проступку, умови та ситуацію, в яких правопорушення вчинене, особу ОСОБА_1 , який вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, беручи до уваги ступінь вини винної особи та її майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність особи правопорушника, наявність обтяжуючої відповідальність обставини, суддя приходить до висновку про необхідність застосування стягнення в межах санкції, встановленої за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання судді, таке стягнення буде достатнім для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і відповідатиме визначеній ст. 23 цього Кодексу меті адміністративного стягнення.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст.33, 34, 36, 185-10, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ротмістренко О.В.