Справа № 361/3060/24 Головуючий в суді І інстанції - Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/3326/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року

ОСОБА_1 , працюючого на посаді директора ТОВ «РУВЕНІР», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 (вісімдесят п`ять) гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «РУВІНЕР» вчинив порушення в частині ведення податкового обліку, а саме: п.44.1 ст.44, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму від`ємного значення за грудень 2023 на суму 5 474 150 грн., чим порушив вимоги ч.1 ст.163-1 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано, що постанова судді прийнята без всебічного, повного і об`єктивного з'ясування всіх обставин справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що оскаржувана постанова не містить відомостей про винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.03.2024 №16996/10-36-07-02-12/4423332. Крім того, вказав що ТОВ «РУВІНЕР» не отримувало ні наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, ні повідомлення, а про наявність акту про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.03.2024 № 16996/10-36-07-02-12/4423332 дізнався лише з оскаржуваної постанови від 20.05.2024 року. Так, вважає, що ТОВ «РУВІНЕР» та ОСОБА_1 було позбавлено права на подання відповідних документів до перевірки, шляхом порушення порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. За таких обставин просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_2 та представник ГУ ДПС у Київській області в судове засідання не прибули, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «РУВІНЕР» вчинив порушення в частині ведення податкового обліку, а саме: п.44.1 ст.44, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму від`ємного значення за грудень 2023 на суму 5 474 150 грн., чим порушив вимоги ч.1 ст.163-1 КУпАП

Свій висновок суддя обґрунтував наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.03.2024 року №181 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив, що наведений вище висновок судді, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послався у своїй постанові, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Цих вимог закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримано не було.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які, у разі визнання особи винною, повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності . Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище, фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Так, диспозиція частини першої статті 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Норма ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, проте для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Проте, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, який прийнятий судом до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,не відповідає даним вимогам закону, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення та конкретні дії останнього, що у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП були допущені ОСОБА_1 як директором ТОВ «РУВІНЕР», які призвели до завищення суми від'ємного значення за грудень 2023 на суму 5 474 150 грн.

Тобто, викладена у протоколі фабула інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1ст.163-1 КУпАП, при викладі суті вчиненого адміністративного правопорушення, в протоколі зазначено лише перелік норм податкового законодавства.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів (якщо норма є банкетною), якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та за результатами судового розгляду суддя місцевого суду за змістом оскаржуваної постанови визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

При цьому, висновок про вчинення правопорушення суддя місцевого суду формально обґрунтував матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 19.03.2024 року, Актом про неможливість підписання Акта перевірки та Витягом з Акту від 19.03.2024 №16996/10-36-07-02-12/4423332.

Таким чином жодні дані, які б на час винесення постанови та апеляційного розгляду свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог податкового обліку і доводили йоговинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, у справі відсутні.

Відтак, суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Враховуючи ці та інші обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Ланового Р.О. задовольнити, постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька