КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Таранова Станіслава Ігоровича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.05.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.49,50).

Не погодившись з указаною постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, з відеозапису вбачається, що момент виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 фактично відсутній, оскільки співробітники поліції не вказали на певні ознаки, не вчинили жодних дій, з яких слідує їх виявлення та дієва перевірка, як то огляд долоней та рук, перевірка реакції зіниць очей на світло, перевірка стійкості ходи, тощо, а тому вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтувалась на вимогах закону. ОСОБА_1 було запропоновано поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а також поліцейським було зазначено, що він має право пройти огляд або відмовитися від його проходження, чим введено його в оману, так як наявність права особи виключає її юридичну відповідальність. Крім цього, судом не враховано відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що ним категорично заперечується, а знаходження біля транспортного засобу або у транспортному засобі, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Також захисник в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови (а.с.52-56).

Постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2024 клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції (а.с.67,68).

ОСОБА_1 та/або його захисник Таранов С.І. у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

15.08.2024 до Київського апеляційного суду надійшла заява захисника про розгляд справи без участі сторін.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 720345, водій ОСОБА_1 15.12.2023 о 16 год. 45 хв. по вул. С. Хороброго, 11-А, в м. Києві керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Указані встановлені судом фактичні обставини справи підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), розпискою ОСОБА_3 про залишення на зберігання транспортного засобу (а.с.3), рапортом поліцейського (а.с.4), а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.8).

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписав протокол, зокрема його підпис міститься також у графі про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також у графі «пояснення».

При цьому, протокол не містить будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, докази оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції за фактом складання протоколу у справі відсутні.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю ознак наркотичного сп`яніння, працівники поліції запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в установленому законом порядку. Пропозиція про проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції була озвучена неодноразово, але ОСОБА_1 відверто ігнорував відповіді на питання. При цьому, поліцейські роз`яснили необхідність проведення огляду у медичному закладі, а також право відмовитися від медичного огляду, але одночасно повідомили, що і в такому випадку буде складено протокол.

Крім того, відеозаписом зафіксовано, що поліцейський не надав дозволу на керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що свідчить про заборону керування транспортним засобом та відсторонення від керування.

Зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, відтак долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апелянта щодо відсутності факту керування транспортним засобом спростовуються: рапортом працівника поліції, згідно з яким зупинка авто була здійснена за допомогою подачі спеціального звукового сигналу та ввімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів, що свідчить про перебування транспортного засобу у русі, а відтак і керування ним ОСОБА_1 ; відеозаписом, де ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом ні під час спілкування з поліцейськими, ні під час оформлення протоколу. При цьому, слід зауважити, що після зупинки автомобіль знаходився на автодорозі з увімкненими аварійними проблисковими маячками.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і не спростування цього останнім, узгоджується з фактичними обставинами справи, тобто є обґрунтованим.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги та вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Таранова Станіслава Ігоровича - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук