Справа № 314/5428/21
Провадження № 3-в/314/47/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Капітонов Є.М., розглянувши подання Запорізького РВ 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Запорізькій області щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне,якою його притягнуто до суспільно-корисних робіт на строк сто двадцяти годин.

Подання обґрунтоване тим, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.01.2022 на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАПнакладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт на строк сто двадцять годин. Постанова набрала законної сили 24.01.2022.

На даний час виконати дану постанову не є можливим, так як пройшли строки її виконання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» таст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80, яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Враховуючи викладене та те, що з часу набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 минуло майже два роки, враховуючи неможливість виконання цієї постанови, суд вважає, що його слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт на строк сто двадцять годин, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.302, 303, 304 КУпАП, ст.80 КК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт на строк сто двадцять годин, накладеного постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.01.2022 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення по

станови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя : Є.М.Капітонов

22.08.2024