Справа № 351/1605/24
Номер провадження №3/351/726/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2024 року м.Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Собко В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , не працює,-

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2024 року до Снятинського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з яких слідує, що 04.08.2024 року о 02:07 год. в смт. Заболотів по вул. Запрутна, 24, ОСОБА_1 , керував т/з Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2,5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився у зв`язку із сімейними обставинами.

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду Вх№6415 від 27.08.2024 року подав заяву в якій просив судове засідання по даній адміністративній справі проводити без його участі, а справу закрити у зв`язку із відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначивши наступне.

З відеозапису, який міститься у матеріалах справи видно, що щодо ОСОБА_1 , було умисно вчинено дії, які явно виходять за межі наданих співробітникам поліції прав і повноважень, які завдали його охоронюваним законом правам, істотної шкоди. Крім того, зазначені дії супроводжувалися застосуванням спеціальних засобів (кайданки), були болісними і такими, що ображають його особисту гідність.

Жодних підстав для застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів, не було. ОСОБА_1 не чинив опір поліцейським. Більше того, він навіть не встиг вийти з т/з, як один із них, схопив його за шию і кинув на землю, завдаючи при цьому ударів і гучно погрожуючи. Адвокат зазначає, що вищевказані співробітники поліції не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання та не пред`явити службове посвідчення, ОСОБА_1 взагалі спочатку не зрозумів хто на нього напав. Крім того, співробітники поліції не повідомили йому про причини застосування до нього превентивних заходів, а також, не довели до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких ними застосовуються такі заходи. Всі вищевикладені обставини зафіксовані на відео нагрудних камер поліцейських.

Згідно ст.43 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим, що не було дотримано поліцейськими.

Крім того, поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу, що також поліцейські не вчинили.

Адвокат зазначає, що після незаконних дій поліцейських, ОСОБА_1 перебував у стані афекту, був переляканий і по суті відмовився виконувати їхні вимоги із-за їхніх незаконних дій.

Представник ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що всупереч нормам ст. 254 КУпАП поліцейські не вручили ОСОБА_1 копії протоколу. Адвокат Петричка О.Є. вважає, це істотним порушенням його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності і є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Окрім того, ОСОБА_1 не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України), також не роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, зокрема: протокол серії ААД 712044 від 04.08.2024; протокол Аз №073945 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 від 04.08.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у результаті якого поліцейським виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з рота, поведінка, що не відповідає обстановці; зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД «712044, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсторонений від керування транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 ; рапорт поліцейського від 04.08.2023 та врахувавши інші достовірні факти, встановив наступне:

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД №712044 від 04.08.2024, що 04.08.2024 року о 02:07 год. в смт. Заболотів по вул. Запрутна, 24, ОСОБА_1 , керував т/з Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2,5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №712044 від 04.08.2024; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт поліцейського від 04.08.2023; зобов`язання до протоколу ААД №712044.

З оглянутого у судовому засідання відеоматеріалів, які долучені до матеріалів адміністративної справи встановлено, що 04.08.2024 року о 02:07 год. працівниками поліції було зупинено автомобіль марки Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Підійшовши до зазначеного автомобіля поліцейський не назвавши своє прізвище, посаду, спеціальне звання не пред`явивши своє службове посвідчення, без жодних пояснень силоміць витягнув із автомобіля марки Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 водія ОСОБА_1 , порушивши ст.18 ЗУ «Про національну поліцію», згідно якої поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Крім зазначеного вище поліцейським супроводжувались дії із застосуванням засобів (кайданки), які спричинили біль ОСОБА_1 і є такими, що образили особисту гідність останнього.

Відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про національну поліцію» Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції.

Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Також представник ОСОБА_1 вказує, що згідно ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію» під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:

1) фізичний вплив (сила);

2) застосування спеціальних засобів;

3) застосування вогнепальної зброї.

2. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також

спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій

правопорушників.

Згідно ст. 43 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Крім того, поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Згідно ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти.

Відповідно до вищезазначеного, суд приходить висновку, що працівниками поліції щодо водія ОСОБА_1 були безпричинно та без жодних на те законних підстав застосовані заходи впливу, що є грубим порушенням норм Українського законодавства та Конституції України.

Крім зазначених порушень працівники поліції не запропонували водію ОСОБА_1 пройти освідчення у найближчому закладі охорони здоров`я, що є грубим порушенням п.12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якої, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, однак у протоколі серії ААД №712044 від 04.08.2024 поліцейським зазначено, що водій відмовився від проходження у медичного закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому даний протокол суд розцінює, як неналежний доказ, оскільки із дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського в судовому засіданні було встановлено, що даний протокол не відповідає дійсності відеоматеріалам.

Крім зазначених порушень судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, у графі «Громадянину роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП», однак із вищевказаних відеоматеріалів встановлено, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`ясненню останньому його прав передбачених ст.268 КУпАП, а також не вручено копію протоколу про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що суперечить нормам ст.254 КУпАП.

Також судом встановлено, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який міститься у матеріалах справи, оформлений з грубим порушенням, у ньому не вказано дату та час складання, він оформлений без участі двох свідків, а також відсутній підпис особи, щодо якої складено даний акт, тому - є недопустимим доказом.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у результаті якого поліцейським виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з рота, поведінка, що не відповідає обстановці, також оформлений з грубим порушенням, у ньому не вказано дату та час складання тому - є недопустимим доказом.

Варто зауважити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Василь СОБКО