Справа № 357/9225/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, фізичної особи підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937443 від 17.06.2024 року: 16.06.2024 року в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав, словесно погрожував та нецензурно виражався.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення заперечив та пояснив суду, що того дня між ним та його дружиною мало місце конфлікту, проте домашнього насильства ОСОБА_1 не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 в ході розгляду справи пояснила, що 16.06.2024 мало місце сімейної сварки, однак домашнього насильства стосовно неї, ОСОБА_1 не вчиняв та ОСОБА_2 не наполягала на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937443 від 17.06.2024 року, копію заяви ОСОБА_2 від 17.05.2024, письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.06.2024, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні (ст.3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами).

Пунктом 4 статті 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству", визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства, а саме 16.06.2024 відносно дружини ОСОБА_2 .

Обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення ґрунтується на виключно заяві ОСОБА_2 та її поясненнях. При цьому будь-яких інших об`єктивних доказів, відомостей про свідків, тощо, які б також прямо чи опосередковано підтверджували обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

З пояснень потерпілої слідує, що між нею та її чоловіком 16.06.2024 відбулась спільна сварка, проте ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неї не вчиняв.

Таким чином, з наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у зв`язку зі сваркою в сім`ї, а не у зв`язку з вчиненням домашнього насильства в сім`ї з боку ОСОБА_1 тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої.

За таких обставин, у суду є всі підстави для розумного сумніву у тому, що ОСОБА_1 вчинив відносно ОСОБА_2 дії, які можна кваліфікувати, як домашнє насильство.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

З огляду на наведене, суддя приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Суддя, відповідно до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно з`ясував всі обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого, на основі оцінки наявних у справі доказів кожного окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.2 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 247, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь