Справа № 931/442/24
Провадження № 3/931/298/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., за участю захисника - Савчин А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектора поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , працюючого директором ТзОВ "Будресурс", не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 457220 від 19.06.2024 року вбачається, що 19.06.2024 року о 07:33 у смт. Локачі по вул. Відродження, 29, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка вимова, тремтіння пальців рук) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

22.07.2024 року від захисника ОСОБА_1 - Савчин А.І. надійшли письмові пояснення у справі, в яких остання зазначила, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які містять підставу для складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення правил дорожнього руху та подальшого притягнення до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення поліцейським "нетверезого водія".

Посилається на рішення від 15 березня 2019 року Верховного Суду у справі № 686/11314/17, в якому ВС вказав, що, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль лише, коли є факт правопорушення.

Так, 19.06.2024 року інспектором з РПП СПД № 1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області було зупинено автомобіль марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_2 . З відеозаписів, наданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що працівник патрульної поліції не повідомив ОСОБА_1 про причини зупинки транспортного засобу та в подальшому не було складено відповідної постанови про порушення ОСОБА_1 ПДР України

Тобто, на думку сторони захисту, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь які порушення правил дорожнього руху, за які його необхідно було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З доказів, наданих працівниками патрульної поліції до справи, а саме: відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ознаки алкогольного сп`яніння, які були названі поліцейським автоматично, не було встановлено перевіркою, з відеозапису чітко не видно тремтіння пальців рук, поведінка адекватна (мова зрозуміла, нормальне формулювання своїх думок, рухи тіла теж адекватні).

Просить провадження у справі № 931/442/24 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, зазначив, що працівниками поліції чітко йому не роз`яснено суть правопорушення та порядок дій, він не відмовлявся від проходження медичного огляду.

Захисник просила закрити провадження у справі із мотивів, викладених у письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення захисника, суд приходить до наступного висновку.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому, суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Під час розгляду справи були досліджені наступні докази, надані органом поліції, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 457220 від 19.06.2024 року (а.с.2);

- відеозапис подій, з якого вбачається, що 19.06.2024 року о 07:33 було зупинено транспортний засіб марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_1 . Під час розмови з ОСОБА_1 працівником поліції було запропонувано йому на місці зупинки пройти тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу, від чого той відмовився (а.с.11);

- рапорти поліцейського Денисовця В. та інспектора чергового Стебельської О.В., з яких вбачається, що 19.06.2024 року було зупинено автомобліль марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався з порушенням ПДР, а саме: водій з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.3, 4);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказано ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук (що частково різняться від тих, що зазначені у протоколі), і з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти тест на місці зупинки, про що поставив свій підпис (а.с.7);

- направлення на огляд водія до Локачинської ЦРЛ, де також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, та зазначено ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, що відрізняються від зазначених у протоколі) (а.с.8);

- довідка СПД №1 (сел. Локачі), з якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 отримав 25.07.1997 року (а.с.6);

- розписка ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом від 19.06.2024 року (а.с.9).

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 28.10.2015 року (далі-Порядок).

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом першим Порядку, він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

Пунктом другим Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункти три, чотири Інструкції).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений працівниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 Верховний Суд вказав, що, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль лише, коли є факт правопорушення або інша законна підстава.

Вимогами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року та Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ №1456 від 29.12.2021 року, передбачений перелік випадків зупинки поліцейським транспортних засобів.

При цьому згідно з вимогами ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із переглянутих судом відеофайлів та досліджених матеріалів, встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейські взагалі не вказали причину такої зупинки. Разом з тим, попросили документи для перевірки та запропонували пройти тестування на алкоголь, зазначивши про запах алкоголю в транспортному засобі, де знаходились, крім водія, і інші особи. При цьому ОСОБА_1 перед такою пропозицією чітко не було зазначено про виявлені саме у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Ознаки алкогольного сп`яніння, вказані поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду і направленні, різняться.

Після відмови ОСОБА_1 пройти тестування на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції ОСОБА_1 не було запропоновано проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду, а констатовано, зі своєї сторони, про таку відмову, зокрема, вказано «в медичний заклад також відмовляєтесь їхати, так?» (о 07:44 год.), що свідчить про передчасність такого висновку поліцейським та спонукання ОСОБА_1 на ствердну, завідомо виражену поліцейським відповідь.

Поліцейський ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і викликався до суду на 28.08.2024 року, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою про отримання ним судової повістки (а.с.29), та не надав суду пояснень щодо причин зупинки транспортного засобу, а також доказів щодо факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що слугувало його зупиненню за таке порушення.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом враховуються вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ. За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд самостійно не може змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитись в суді, і що, на переконання суду, буде істотним порушенням норм процесуального права.

Згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

З огляду на наявні істотні порушення під час зупинки транспортного засобу та складанні в результаті такої зупинки протоколу про адміністративне правопорушення та адмінматеріалів, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог закону.

Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З метою недопущення в майбутньому зазначених порушень та недоліків при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, суддя вважає за необхідне повідомити начальника СПД № 1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про зазначені порушення і недоліки для відповідного реагування.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 130, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Про причини та умови, що призвели до закриття провадження у справі, повідомити начальника Сектору поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимирського районного віділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Про вжиті заходи повідомити протягом місяця Локачинський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба