Номер провадження 3/754/4041/24
Справа №754/9783/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешкає: АДРЕСА_1

за частиною першої статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №302618, відповідно до якого йому ставиться в провину те, що він 19.06.2024 о 12:00 в м. Києві по вул. Осипа Мендельштама, 3, перебуваючи водієм авто Сітроен Берлінго, НОМЕР_1 , будучи зупиненим нарядом поліції, не виконав вимогу поліцейського вийти із автомобіля, чим порушив статті 16 Закону України "Про дорожній рух", чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

До протоколу додані: протокол АЗ № 067772 від 19.06.2024; довідка інспектора від 24.06.20224; відео з камери 472353, 472346, протокол про адміністративне затримання АЗ № 06772.

Протокол складено та підписано командиром взводу 2 роти 2 бат 4 полку УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Будуновським Владиславом Васильовичем. Особа, яка притягується до відповідальності, також підписала протокол.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першої статті 185 КУпАП, відповідно до якої злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку -

тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

10 липня 2024 року справа про адміністративне правопорушення передана на розгляд судді ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 268, частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, розглядається протягом доби, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

ОСОБА_1 не був доставлений до суду для розгляду матеріалів адміністративного правопорушення, що унеможливило розгляд справи протягом доби. Суд призначив розгляд справи про адміністративне правопорушення на 22 липня 2024 року о 09:30, про що ОСОБА_1 був повідомлений SMS на номер, який був вказаний в протоколі.

22 липня 2024 року суд відклав розгляд адміністративної справи з метою отримання доказів повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом вручення повістки.

Під час розгляду справи 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказував, що нічого не порушував, умислу на невиконання вимоги поліцейського він не мав, намагався довести поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а згодом і в районному відділі поліції незаконність їхніх дій, оскільки працівники поліції незаконно його зупинили і висували незаконну вимогу вийти з автомобіля. Це підтверджується тим, що він телефонував на 102 і повідомляв про незаконні вимоги працівників поліції. Також ОСОБА_1 зауважив, що підкорився вимозі поліцейського та вийшов з авто самостійно.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи, та оцінка суду

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд розглянувши відкрито справу про адміністративне правопорушення, з`ясував, що адміністративне правопорушення не було вчинено, тому виснував, що справу слід закрити, виходячи з такого.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статті 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (стаття 251 КУпАП). Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У справі, що розглядається, фактичні дані, на основі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, доводяться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №302618 від 19.6.2024, довідкою інспектора Вацури І. від 24.06.2024; відеозаписом з камери 472353,472346.

Судом у судовому засіданні встановлено, що протокол, паспорт громадянина України та посвідчення водія мають розбіжності в написанні прізвища, а саме в: протоколі серії НОМЕР_2 від 19.06.2024 та посвідченні водія НОМЕР_3 в графі прізвище вказано - ОСОБА_3 ; а паспорті громадянина України в графі прізвище вказано - ОСОБА_4 . Суд з`ясував, що привильне прізвище особи відносно якої складено протокол - ОСОБА_4 .

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Диспозицією ст.185 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст.185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Із таким тлумаченням терміну "злісна непокора" погодився Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 5 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 КУпАП та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" (справа про строки адміністративного затримання).

Згідно із частиною другою статті 62 Закону України "Про Національну поліцію України" законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до пунктів а) та б) цієї частини у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII не визначає випадки, коли поліцейський має право вимагати від водія вийти з транспортного засобу. На противагу (для порівняння) стаття 18 цього Закону чітко визначає, що пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу.

У судовому засіданні суд здійснив візуальне дослідження доказів (CD-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського), що дозволило встановити наступну послідовність подій:

1.перша зупинка: поліцейський зупинив транспортний засіб, керований ОСОБА_1 , мотивуючи це порушенням правил дорожнього руху, а саме рухом по смузі для маршрутних транспортних засобів.

2.ОСОБА_1 заперечив це порушення і попросив показати, де саме він порушив. Поліцейський повідомив водієві про необхідність зупинитись, й пішов до іншого автомобіля за планшетом для оформлення матеріалів справи;

3.після того, як поліцейський відійшов від автомобіля, пан Гріцик, незважаючи на отримані інструкції залишатися на місці, проігнорував вимогу поліцейського і продовжив рух, що стало підставою для його переслідування та повторної зупинки;

4.під час повторної зупинки, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про незаконність його дій, необхідність пред`явити посвідчення водія. Також йому була озвучена вимога вийти з транспортного засобу;

5.ОСОБА_1 пред?явив посвідчення водія у спосіб, який давав можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в цих документах; тримав двері закритими, а вікно відкритим;

6.під час спроби водія пред`явити документи, один з поліцейський силою вихопив з рук водія реєстраційний документ на транспортний засіб та інші документи. Ці документи впали на землю поруч з автомобілем. Поліцейський їх підняв з землі, але відмовився їх повертати водієві на його вимогу з причини, що ці документи були знайдені і вони водієві не належать;

7.у ході взаємодії та спілкування з водієм поліцейського, що зупинив транспортний засіб, паралельно інший поліцейський тримав скло автомобіля і неодноразово повторював пану ОСОБА_1 про необхідність вийти з транспортного засобу;

8.пан ОСОБА_1 не виконував цю вимогу поліцейського, висловлював незадоволення діями працівників поліції; скаржився на безпідставну зупинку автомобіля, вимагав відеодоказ, що він порушив правила ПДР, обурювався незаконністю дій поліцейських щодо неповернення йому документів, тому викликав екіпаж поліції, якому надавав пояснення, не виходячи з автомобіля;

9.поліцейські після з`ясування обставин і заслуховування пояснень пана ОСОБА_1 роз`яснили йому про обов`язок на законну вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу;

10.ОСОБА_1 не виконував цю вимогу, у зв`язку з чим поліцейські попередили його про застосування заходів фізичного впливу та спецзасобу "кайданки" з причини непокори;

11.після отримання попередження ОСОБА_1 врешті погодився вийти з транспортного засобу, чітко сказав та повторив "добре, я виходжу",

12.при виході водія з автомобіля у ОСОБА_1 упав на землю телефон, він неодноразово та нервово просив дати йому можливість підняти телефон. У судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що один з поліцейських тримав ногою телефон, але на відео це не зафіксовано. Видно, як один з поліцейських підняв телефон і дав його водієві;

13.зрештою пан Гріцик виконав вимогу поліцейського і самостійно вийшов з транспортного засобу. Після цього до нього було застосовано заходи фізичного впливу та затримано.

З огляду на те, що ОСОБА_1 після першої зупинки самовільно продовжив рух транспортного засобу, за висновком суду - вимога поліцейських вийти з автомобіля була законною. Така вимога обумовлена необхідністю участю водія в оформленні документів та попередження повторного залишення місця події адміністративного правопорушення.

Відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника (працівників) поліції, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, у діях ОСОБА_1 судом не встановлена. Навпаки зі встановлених обставин суд з`ясував, що пан Гріцик зрештою добровільно підкорився вимозі поліцейських вийти з транспортного засобу, що чітко озвучив, вийшов з авто, ніякого опору не чинив, що виключає склад адміністративного правопорушення в його діях.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО