Справа№751/4663/24
Провадження №3/751/2077/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року

місто Чернігів

справа № 751/4663/24

провадження №3/751/2077/24

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Ченцова С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 903041 від 18.05.2024 року, 18.05.2024 року о 14 год 51 хв, у м. Чернігові, по вул. Ріпкинська, 4 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер ARLM 0352 та у медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився.

Судом встановлено, що 18.05.2024 року о 14 год 51 хв. у м. Чернігові по вул. Ріпкинська, 4, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_3 та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, стосовно якої складений протокол, ОСОБА_2 свою вину визнав, щиро розкаявся. Пояснив, що у дівчини, яка була за кермом, заглохла машина. Він хотів допомогти, тихенько під`їхати, бо у неї не виходило. Тільки від`їхав і через 200 метрів зупинили працівники поліції. Відмовився від проходження освідування, тому що все і так було зрозуміло. При визначенні стягнення просить врахувати, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем, та за посадою йому необхідно керувати транспортним засобом, він безпосередньо приймав участь в активних бойових діях, отримав поранення в період проходження служби та при виконанні службових обов`язків, але після реабілітації знову буде на фронті. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами. Враховуючи, що сума штрафу досить значна, просить розстрочити виплату штрафу.

Вислухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол, дослідивши докази у справі: відомості у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 903041 від 18.05.2024 року; відеозапис до протоколу серії ААД № 903041; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2179028 від 18.05.2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.12.2023 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 18.05.2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 18.05.2024 року; розписку ОСОБА_3 про зобов`язання доставити транспортний засіб до місця стоянки; рапорт інспектора взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Корж М. від 18.05.2024 року; документи надані ОСОБА_1 , суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Із довідки інспектора ВАП УПП в Чернігівській області, Бойко Т. від 20.05.2024 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 05.07.2018 року (а.с.1).

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника та запобігання правопорушенням.

У відповідності із положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Одночасно, якщо міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала їхню дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року), і український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ у справі Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Тобто, позбавлення права керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті та для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).

ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 року «Трегубенко проти України»).

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 основне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, не застосувавши при цьому додаткове покарання, передбачене санкцією частини першої даної статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тому для виконання поставлених завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 вкрай необхідне право на керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , суд враховує, що правопорушення вчинено у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вік та особу правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, його матеріальний стан військовослужбовець; до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 130 КУпАП не притягувався; обставинами, що пом`якшують відповідальність є : визнання вини, щире каяття, сумлінне виконання своїх посадових обов`язків у період воєнного стану в Україні та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

За таких обставин, оцінюючи всі отримані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої даної статті у виді штрафу, звільнити його від накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке стягнення не буде відповідати справедливості судового рішення, прийнятого у період воєнного стану в Україні.

Призначене особі, стосовно якої складено протокол покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті виправлення правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно із ст. 307 даного Кодексу, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 33 даного Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із статтею 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, сума штрафу є значною, тому вважаю, що зазначені обставини ускладнюють правопорушником виконання постанови суду, ОСОБА_1 можливо розстрочити виплату штрафу строком на шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 283, 284, 304, 307 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (Отримувач коштів : ГУК у Черніг. обл /21081300; КОД ; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; Рахунок UA0025001; КБКД 21081300; Призначення платежу *; 21081300).

Розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, визначеного постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 вересня 2024 року по справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП строком на шість місяців, встановивши щомісячну суму виплати штрафу у розмірі 2833 гривні 33 копійки.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С. М. Ченцова