Справа № 703/4823/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №295489 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого вона, 22 серпня 2024 року близько 18 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , вчинила відносно чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру, виражалася відносно нього нецензурною лайкою та не впускала до будинку, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що за два місяці до дати складання протоколу чоловік залишив сім`ю та пішов з дому. 22 серпня 2024 року з`явився за місцем проживання та вимагав віддати йому автомобіль, який придбаний ними в кредит та за який вона, ОСОБА_1 , виплачує кредит. Працівників поліції викликав чоловік, оскільки вважав, що саме вони повернуть йому автомобіль, однак, працівники поліції склали протокол відносно неї за домашнє насильство якого не було.

Перевіривши факти, викладені в протоколі, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених матеріалів справи приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №295489, а саме рапорта поліцейського СРПП відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. вбачається, що 22 серпня 2024 року о 18 год. 07 хв. до відділу поліції звернувся ОСОБА_2 з повідомленням про те, що 22 серпня 2024 року о 18 год. 06 хв. по АДРЕСА_1 дружина вчиняє домашнє насильство щодо чоловіка.

Як вбачається із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22 серпня 2024 року, ОСОБА_2 повідомив про те, що 22 серпня 2024 року близько 18 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_1 відбувся сімейний конфлікт.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 22 серпня 2024 року, 22 серпня 2024 року близько 16 год. 55 хв. на ст. ім. Т.Шевченка в дизель поїзді відбувся сімейний конфлікт між ним та дружиною. В подальшому вказаний конфлікт продовжився вдома, дружина не пускала його до хати та викидала речі через вікно.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 22 серпня 2024 року, близько 18 год. 30 хв. 22 серпня 2024 року у неї виник конфлікт із чоловіком, який пішов з дому та близько місяця не з`являвся.

Також до матеріалів справи додано форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, який проводився поліцейським за фактом вчинення домашнього насильства та визначає рівень небезпеки, який береться до уваги виключно під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису.

Відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого настає адміністративна відповідальність.

Під домашнє насильство, зокрема і психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання, образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи і викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адмінвідповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насиллю» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами цього закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Невід`ємною складовою інкримінованого правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із наданих працівником поліції доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи.

У наданій формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, приєднаного до матеріалів справи, вказано постраждала особа: ОСОБА_2 , кривдник: ОСОБА_1 . Після оцінки ризиків поліцейський встановив, що рівень небезпеки високий та виніс терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства на запитання працівника поліції, зокрема про погрози застосування шкоди життю та здоров`ю, погрози застосування фізичного насильства відносно потерпілого з боку кривдника, а також про обставини, що змушують потерпілого турбуватися про свою безпеку, ОСОБА_2 відповів «ні».

Також, у наданому протоколі під час його складання не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, дії ОСОБА_1 , які зазначені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, не містять об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір з неї стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.40-1, ч.1 ст.173-2, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Я. Биченко