Справа № 478/975/24 Провадження № 3/478/467/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., за участю секретаря Григоренко Н.О., за участі особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 ст. КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшли на розгляд матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП з підстав, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 482900 від 31.07.2024 року.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 31.07.2024 року о 13 год. 05 хв. в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області по вул. Миру, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючі права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно, протягом року, оскільки згідно постанови серії ЕНА № 1549820 від 29.02.2024 року вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушені за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно він 31.07.2024 року, не маючі права керувати транспортними засобами він керував вказаним автомобілем без належних документів - тех/паспорту та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДД України.

Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Згідно з п. 3 вказаного положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1- квадро-і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальнамаса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482900 від 31.07.2024 року встановлено, що 31.07.2024 року о 13 год. 05 хв. в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області по вул. Миру, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючі права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно, протягом року. Так з фабули зазначеного в протоколі правопорушення вбачається, що гідно постанови серії ЕНА № 1549820 від 29.02.2024 року ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Такі дії ОСОБА_1 за вище вказаним протоколом були кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол містить відмітку про роз`яснення положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, з протоколом згоден. При цьому, як вбачається із тексту протоколу, ставлячи свій підпис, ОСОБА_1 погодився з тим, що зі змістом протоколу він ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені в нього данні правильні.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих по суті правопорушення та які містяться в матеріалах справи, вбачається, що дійсно 13.05.2024 року близько 20.00 год. він, не маючі водійського посвідчення керував вказаним у протоколі автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення правил ПДР, за наслідком чого був складений відповідний протокол.

Сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482900 від 31.07.2024 року, рапорту працівника поліції, письмових пояснень ОСОБА_1 наданих ним по суті скоєного правопорушення, фото таблицею, копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері тзабезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1549820 від 29.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - переглянутих в ході судового засідання, їх оцінка, свідчить про доведення, поза розумним сумнівом, провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ст. ст. 23, 33 КУпАП, при призначенні покарання суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення у відношенні правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки цей вид покарання в даному випадку буде необхідною мірою відповідальності та повністю відповідатиме меті його застосування.

Призначаючи вид стягнення суд враховує, що порушнику, крім стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, неможливо призначити стягнення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки належність транспортного засобу згідно матеріалів справи ОСОБА_1 не встановлено.

Крім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП суд стягує з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Роз`яснити ОСОБА_1 :

- що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу;

- що згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати ним штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Х.В. Іщенко