Справа № 199/6776/24
ПОСТАНОВА

іменем України

17 вересня 2024 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 690814 від 08.08.2024 слідує, що «08.08.2024 о 22:50 годині у м. Дніпрі по вул. Артековській, 17/2, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager-ARHK 0502», тест № 3044, результат тесту 0,67 ‰, чим своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, що зафіксовано на нагрудні камери патрульних поліцейських № 470382, № 470459».

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. до суду не з`явились.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що як сама ОСОБА_1 , так і її захисник адвокат Капелянова О.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні на 17.09.2024 під розписку в приміщенні суду, та на яке ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. у зазначений час та місце до суду не з`явились.

Вважаю, що ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. були судом належним чином повідомлені на 17.09.2024.

Крім того, до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 чи її захисника адвоката Капелянової О.В. про неможливість розгляду справи за їх відсутності.

Суд вважає такі дії ОСОБА_1 та її захисника адвоката Капелянової О.В., як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, вказані дії ОСОБА_1 , як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, а також її захисника адвоката Капелянової О.В. свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. не бажають з`являтись у судові засідання, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст. 268 КУпАП розглядати справу у їх відсутність.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003.

Слід зазначити, що ані ОСОБА_1 , ані її захисник адвокат Капелянова О.В. не зверталась до суду з заявою про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення 17.09.2024, щодо наміру ОСОБА_1 особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій ОСОБА_1 та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для її притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.

ОСОБА_1 скористалась наданими їй правами на власний розсуд.

Оскільки відсутня така вищевказана заява одно ОСОБА_2 чи її захисника адвоката Капелянової О.В., яка містить відомості про обставини, які не унеможливлюють судовий розгляд, ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. були належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капелянова О.В. не з`явились в судове засідання, тобто добросовісно не виконали процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у їх відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 690814 від 08.08.2024 слідує, що «08.08.2024 о 22:50 годині у м. Дніпрі по вул. Артековській, 17/2, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager-ARHK 0502», тест № 3044, результат тесту 0,67 ‰, чим своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, що зафіксовано на нагрудні камери патрульних поліцейських № 470382, № 470459».

Суд зазначає, що матеріали справи взагалі, зокрема відеозапис, не містять докази про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а тому суд вважає, що були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні допустимі докази про правові підстави зупинки ТЗ, які передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Більш того, наполягання працівника поліції, який представився на ім`я « ОСОБА_3 », не вказуючи своє прізвище, що ОСОБА_1 проїхала перехрестя на мигаючий жовтий сигнал світлофора, який переходив на червоний сигнал світлофору, доказами не підтверджується.

Разом з цим, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).

При цьому, на відеозапису, починаючи з 11 хв. 50 сек. працівник поліції відповідає ОСОБА_1 , що «світло це взагалі третя річ, яку їй можна пробачити».

Суд зазначає, що процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395.

Постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) затверджено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, як це передбачено ч. 6 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 5 Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду, що складається у двох примірниках, один з яких вручається водієві, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння у результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 відмовилась від підпису, що виключає закінчення процедури огляду та вказує на наявність не згоди із результатом такого огляду.

Більш того, як свідчить відеозапис, акт огляду ОСОБА_1 був складений в одному примірнику

Відеозапис, матеріали справи не містять відомості, що примірник згаданого акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вручався працівником поліції - водієві ОСОБА_1 .

Крім того, надаючи оцінку як доказу акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суд звертає увагу, що акт не підписаний працівником поліції, який його склав.

З огляду на таку обставину, суд вважає, що відсутність підпису працівника поліції на акті огляду ОСОБА_1 вказує на його нечинність та відсутність юридичної сили, тому такий акт не може бути допустимим доказом та підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager».

Разом з цим, відеозапис події свідчить про те, що працівником поліції здійснено декілька спроб щодо отримання результату робочого засобу вимірювальної техніки «Drager».

Суд зауважує, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься роздруківка з технічного приладу - газоаналізатора «Drager-ARHK 0502», в якому в графі «Підпис особи, що тестують» ОСОБА_1 відмовилась від підпису, що також виключає закінчення процедури огляду та вказує на наявність не згоди із результатом такого огляду.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться у закладах охорони здоров`я.

В пункті 6 Порядку зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення закріплені в п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров"я України 09.11.2015 р. за №1452/735 України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Дані норми відповідають вимогам статті 266 КУпАП, яка встановлює, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Усупереч вказаним вимогам, працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`янінні в медичному закладі.

Більш того, на відеозапису (з 11 хв. 10 сек.) відбувається наступна розмова:

ОСОБА_1 питає працівника поліції «чи потрібно їй кудись їхати, коли алкотестер покаже результат більш 0,2 », на що поліцейський відповідає, що «нікуди не потрібно їхати. Це тільки за її бажанням їхати до лікаря-нарколога. Шо так, шо так на неї буде складено протокол».

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, наявного у матеріалах справи, не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеофіксація розпочинається із розмови працівників поліції із ОСОБА_1 , тобто відсутні докази зупинення працівниками поліції автомобіля «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вбачається і причина зупинки транспортного засобу.

Крім того, відеозапис не має закінчення, а саме завершення процедури оформлення інспектором протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та не зафіксовано її згоди щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, якщо такий огляд був запропонований ОСОБА_1 працівником поліції.

Більш того, як слідує з відеозапису (починаючи з 19 хв. 25 сек.) поліцейський питає ОСОБА_1 чи згодна вона з результатом огляду, після чого отримує відповідь та констатує той факт, що вона не згодна та відмовилась.

Таким чином, матеріалами справи не спростовано тверджень ОСОБА_1 , що вона відмовилась від підпису акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з своєю незгодою з результатами огляду, тобто про незгоду водія ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, тому суд тлумачить всі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як свідчить відеозапис працівник поліції порушив п. 6. Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, оскільки водій транспортного засобу ОСОБА_1 висловила незгоду з його результатами, а тому безумовно мала бути направлена поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Суд зауважує, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частини першої Розділу 10 Інструкції № 1395 передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Окрім цього, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 ставиться керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Діалог на відеозапису свідчить про те, що нібито ОСОБА_1 має бути відсторонена від керування, причому працівник поліції пропонує останній скористуватися послугами певного таксі.

Завершення такої процедури відеозапис не містить.

Отже, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України не підтверджується матеріалами справи, а тому у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як її вини поліцейським не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом . Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Також у якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області.

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому поліцейські зацікавлені у тому, щоб обвинувачення, викладене у складеному ними протоколі про адміністративне правопорушення, було переконливим для судді і мало наслідком ухвалення постанови про визнання особи винною з накладенням на неї адміністративного стягнення.

Крім того, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом враховується те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме те, що останній було вручено направлення для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу, а також відмови від проходження такого огляду.

Частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, які надані поліцією, оцінку котрим суд дав, є недопустимими, отриманими з порушеннями законодавства, які усунути неможливо, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зазначені порушення вимог закону на досудовій стадії провадження у справі про адміністративне правопорушення, допущені особою, яка склала протокол стосовно ОСОБА_1 , унеможливлювають накладення на неї стягнення.

Суддя не має передбачених законом повноважень вживати у суді заходи до усунення цих порушень та відновлення порушених прав і законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.Л. Воробйов

17.09.2024