Провадження № 3/761/3013/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 17.03.2024 приблизно об 23 год. 45 хв., рухаючись вулицею С. Петлюри у м. Києві, повторно упродовж року керував автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 викликався шляхом направлення судової повістки на зазначену у протоколі адресу, однак повістка гр. ОСОБА_1 під час доставки за його місцем мешкання не отримана, останній до суду не прибув.

Суддя враховує, що відповідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З викладеного витікає, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі гр. ОСОБА_1 у розгляді справи, тому наведені вище обставини дають підстави для висновку про свідоме ухилення гр. ОСОБА_1 від явки до суду.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 серії ААД № 859002, який складений уповноваженою особою, відеозаписи з бодікамери № 473779, 472543, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.03.2024 серія ЕНА № 1625831, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Реалізація вказаного завдання здійснюється шляхом оцінки судом доказів, якими у силу ст. 251 КУпАП можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, поясненнями свідків тощо.

Зазначені положення закону передбачають, що особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, піддає відповідній правовій оцінці докази, які містяться у матеріалах справи. Дослідження та врахування саме цих доказів має привести до обґрунтованого висновку про винуватість особи.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка, зокрема, не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до долученої до матеріалів справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.03.2024 серія ЕНА № 1625831, гр. ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу, оскільки останній керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував.

Таким чином, повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, утворює склад правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також, суддя бере до уваги, що у силу ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Також, згідно п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами (затв. постановою КМУ від 08.05.1993 № 340) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Таким чином, особа має статус водія, у разі наявності у неї посвідчення водія відповідної категорії.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не має, що свідчить про відсутність у нього статусу водія.

Наслідком зазначеного є висновок про необхідність застосування до гр. ОСОБА_1 стягнення у межах санкції, передбаченої ч.5 ст.126 КУпАП, як до особи, яка не може бути водієм транспортного засобу у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та ПДР.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, яку особа створює під час керування транспортним засобом без отримання у встановленому законом порядку національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення судом враховані характер правопорушення, ступінь вини правопорушника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ч. 5 ст. 126, ст. 251, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

гр. ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 5 ст. 126 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М. Циктіч