ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2124/24 Справа № 202/7880/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Миронят Т.С., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

адвоката Мироняк Т.С.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 02 червня 2024 року о 12 годині 10 хвилин, в м. Дніпро, вул. Академіка Образцова, 144, керував транспортним засобом Лексус LS430, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Мироняк Т.С., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Вказує, що під час зупинки транспортного засобу, працівник поліції не представилась, не надала свого посвідчення для ознайомлення, не роз`яснила ОСОБА_1 його права та обов`язки. НЕ роз`яснила причини зупинки транспортного засобу.

Вважає, що працівники поліції безпідставно оглянули автомобіль та самого ОСОБА_1 . Не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Останній наполягав на тому, щоб йому виписали направлення до лікарні.

Відеозапис є фрагментарним, є неповним що суперечить вимогам діючого законодавства.

Вважає, що ОСОБА_1 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, а суд першої інстанції поверхнево розглянув справу та не надав оцінки доказам наданим самим ОСОБА_1 під час судового розгляду.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мироняк Т.С. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що місцевий суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №691630 від 02.06.2024 року, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Лексус LS430 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпрі; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 02.06.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі; рапорт працівників поліції та відеозапис з місця події.

За такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.

Допитаний в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив суду, що 02 червня 2024 року, він керував транспортним засобом Лексус LS430 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпрі, коли був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції запропонував надати документи для перевірки, при цьому не повідомив причини зупинки та не роз`яснив водієві його права. Після цього, працівник поліції запропонував вийти з автомобіля, та протиправно провів обшук автомобіля. При цьому зазначив, що він проводить огляд. Протокол огляду не складався. ОСОБА_1 пояснив також, що працівник поліції жінка повідомила, що його автомобіль перебуває у розшуку та необхідно чекати слідчого, вона з ним зв`язалась та повідомила про те, що автомобіль затриманий. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції не повідомили йому причини з яких його затримали, протокол затримання не складали, зазначили лише, що його автомобіль перебуває у розшуку. Зазначили, що він обмежений у пересуванні. В подальшому, працівник поліції підійшла до нього та запропонувала пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про те відразу надала на підпис протокол про адміністративне правопорушення. Працівники поліції не проводили його візуальний огляд та не назвали йому ознаки сп`яніння, які вони вбачають. Зазначив, що після складання протоколу, коли працівники поліції його відпустили, не вісторонивши його від керування транспортним засобом, самостійно пройшов огляд у медичному закладі. Надав суду висновок медичного закладу, відповідно до якого, у останнього ознак сп`яніння не виявлено.

Для перевірки доводів апеляційної скарги та наданих пояснень ОСОБА_1 апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №691630 складений 02.06.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 02 червня 2024 року о 12 годині 10 хвилин, в м. Дніпро, вул. Академіка Образцова, 144, керував транспортним засобом Лексус LS430, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- рапорт поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Озеріна М., відповідно до якого, 02.06.2024 року під час несення служби у складі екіпажу Легіон 181 за адресою м. Дніпро, вул. Образцова, 44, згідно п. 3 ст. 35 ЗУ Про Національну поліціюбуло зупинено транспортний засіб Лексус LS430, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, неприродна блідість. Водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що він відмовився. На водія складено протокол про адміністративне правопорушення, від керування транспортного засобу відсторонено;

- оптичний носій, на який скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.

Переглядом вищевказаного відеозапису встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб Лексус LS430, д.н.з. НОМЕР_1 . З відеозапису вбачається, що працівник поліції пропонує водієві надати документи для перевірки, пропонує вийти з автомобіля. На запитання працівника поліції, водій відповідає чітко та впевнено. Як вбачається з наданого відеозапису, працівник поліції, з бодікамери якого здійснюється відеофіксація, проводить обшук автомобіля, спілкується з водієм зухвало. При цьому працівник поліції не роз`яснив та не повідомив водієві про причини та підстави проведення огляду автомобіля. За наслідками проведених незаконних дій жоден протокол складено не було, що є грубим порушенням закону з боку працівників поліції.

Надалі, працівник поліції, жінка підійшла до водія ОСОБА_1 , який перебував в своєму автомобілі на водійському сидінні, повідомила, що вона зв`язалась зі слідчим, та вони повинні його супроводити до слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою пл. Троїцька, 2а. На запитання водія, чи затриманий він, поліцейська повідомила, що він поки що обмежений та не може їхати. Водій зазначив, що він буде спілкуватись зі своїм адвокатом, на що працівник поліції не заперечувала. В подальшому на відеозаписі зафіксовано, як працівники поліції спілкуються з водієм, останній телефонує своєму захиснику, консультується. Надалі, водій ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що без свого адвоката нікуди не поїде.

На запитання водія, чи затриманий він, працівник поліції пояснив, що до нього застосовані превентивні поліцейські заходи та він є обмежений у пересуванні. На запитання водія, які саме причини застосування заходів, працівники поліції не пояснили.

ОСОБА_1 вимагав скласти протокол затримання, якщо він є затриманим. Пояснив, що автомобіль належить його матері на праві власності.

Надалі відеозапис переривається і починається з початку, з бодікамери іншого працівника поліції.

Працівник поліції жінка, зазначає, що у випадку відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за відмову від проходження огляду. Водій пояснює, що він не відмовляється від проходження огляду, вимагає скласти направлення до медичного закладу та надати йому його на руки. Працівник поліції не дослухаши водія, проходить до службового автомобіля, де складає протокол про адміністративне правоорушення.

Після цього, працівник поліції підійшла до водія, останній повторно зазначає проте, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівник поліції зачитує протокол. Відеозаписом зафіксовані пояснення водія про те, що його було зупинено в інший час, працівники поліції його затримали, повідомили про те, що необхідно чекати слідчого, однак останній так і не приїхав. Працівник поліції перебиває водія та продовжує зачитувати протокол. Відмовилась надати йому протокол на підпис, оскільки водій перебуває в автомобілі. Водій вимагає надати копію протоколу, зазначає, що бажає написати зауваження на протокол. Працівник поліції відмовила водієві у надані копії протоколу, на свій розсуд зазначила, що останній відмовився від підпису та отримання копії протоколу.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість.

Проте з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що будь-якої візуальної перевірки з боку працівників поліції щодо наявності наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .. Таких фіксувань візуальних обстежень будь-хто з працівників поліції не здійснював. В свою чергу, мова у водія була чітка, послідовна та зрозуміла, водій поводив себе адекватно, чемно по відношенню до працівників поліції, його поведінка відповідає обстановці, послідовно та об`єктивно наводив свої пояснення.

Крім того, відповідно до вказаного відеозапису, не відсторонили від керування транспортним засобом.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив вказані ознаки, не проводячи при цьому тестування.

Даний відеозапис підтверджує пояснення викладенні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказані покази ОСОБА_1 є чіткими, послідовним та узгоджуються з тими, які він надавав відразу після складання протоколу відносно нього, та в апеляційній скарзі, підстав ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень на думку апеляційного суду відсутні.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 поводив себе коректно, не проявляв будь-якої агресії чи занепокоєння, вірно орієнтувався у часі та просторі, що, у протилежному випадку, вказувало б на те, що його поведінка не відповідає обстановці. Вказана обставина не ґрунтується на матеріалах справи та не підтверджена доказами, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що підстав для проведення огляду ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння 02.06.2024 року о 15-00 годині, про що свідчить довідка щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів КП ДБКЛПД ДОР за № 113 від 08.06.2024 року. Відповідно до вказаного висновку, за результатом медичного огляду ОСОБА_1 тверезий, ознак сп`яніння не виявлено.

Оцінюючи всю сукупність доказів по цій справі, які повторно досліджені судом апеляційної інстанції, встановлено, що пояснення водія ОСОБА_1 , відеозапис чітко узгоджуються між собою та не суперечать один одному. Зокрема, з вказаних доказів вбачається, що працівник поліції, перш ніж складати протокол за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, особисто шляхом візуального огляду, не пересвідчився в наявності будь-яких ознак наркотичного сп`яніння особи, не висловлював особисто вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та до моменту підписання протоколу взагалі з ним не спілкувався і перебуваючи на значній відстані, внаслідок чого не роз`яснював, перш ніж скласти протокол, ані його процесуальні права і обов`язки, ані порядок та процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також не роз`яснював особі наслідки відмови від проходження медичного огляду.

Вказані відомості встановлені безпосередньо під час апеляційного розгляду шляхом повторного дослідження наданих доказів.

Наведена сукупність встановлених обставин поза розумним сумнівом об`єктивно свідчить про обґрунтованість апеляційних доводів захисника.

Натомість суд першої інстанції не надав належну процесуальну оцінку вищенаведеним обставинам, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність ознак складу правопорушення, згідно відомостей протоколу, які не узгоджуються з рештою досліджених доказів.

Зокрема для наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, уповноважена особа органу поліції перш ніж скласти протокол повинна особисто встановити та переконатись в наявності ознак наркотичного сп`яніння, особисто роз`яснити особі його процесуальні права та обов`язки, порядок та умови проходження медичного огляду і наслідки щодо відмови від нього. Лише в такий процесуальний спосіб може бути встановлено факт умисної відмови водія на законну вимогу працівника поліції щодо проходження медичного огляду в медичній установі, чого працівник поліції не дотримався, що свідчить про відсутність складу цього правопорушення.

Водночас, порушення з боку працівників поліції слід вважати істотними, оскільки вони вказують на порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , в тому числі порушення права на захист. Вказані процесуальні порушення залишились поза увагою суду першої інстанції, який не надав оцінку цим обставинам, що свідчить про однобічність та необ`єктивність дослідження доказів, як того вимагають норми ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Висновки апеляційного суду щодо тієї обставини, що працівники поліції допустили порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується тим, що останні, всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування, що вказує на правдивість показів останнього.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.

І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства.

За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мироняк Тетяни Сергіївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко