Справа № 587/2722/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року суддя Сумського районного суду Сумської області Вортоломей І.Г., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, учасника бойових дій, інваліда 3-ї групи, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 2 ст. 172 15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №33/24 від 23 липня 2024 року вбачається, що під час звірки наявності результатів службових розслідувань було виявлено, що матеріали службового розслідування за наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 серпня 2023 року №950; від 05 серпня 2023 року №1002; від 05 серпня 2023 року №1005; від 05 серпня 2023 року №1006; від 05 серпня 2023 року №1008; від 09 серпня 2023 року №1048; від 10 серпня 2023 року №1063: від 16 серпня 2023 року №1154; від 25 вересня 2023 року №1814; від 25 вересня 2023 року №1820; від 25 вересня 2023 року №1838 не здані. Вказані службові розслідування були призначені на майора ОСОБА_1 , заступника командира з озброєння 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 червня 2024 року №1595 ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарного стягнення «Догана» та встановлено термін здачі матеріалів службових розслідувань до 30 червня 2024 року. Однак, станом на 30 червня 2024 року ОСОБА_1 матеріали службових розслідувань до стройової частини військової частини НОМЕР_1 не надав. Тобто, ОСОБА_1 допустив неналежне ставлення до своїх службових обов`язків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його дійсно було призначено відповідальною особою за проведення службових розслідувань. На виконання цього завдання ним було подано командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акти проведення службових розслідувань, але у військовій частині вказані акти не реєструють, оскільки без зшитої справи з кінцевим наказом про результати розслідування матеріали не приймаються. Однак, в порушення п. 11 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21 листопада 2017 року, у військовій частині визначена негласна процедура погодження актів у юристів бригади, без погодження яких акти в стройову не приймаються. Юристи на самих актах ставлять зміни та вносять правки, які вважають зі своєї сторони суб`єктивно правильними. Тобто, здати акт службового розслідування без підписаного та погодженого наказу по вказаному факту не можливо. Єдиного зразка такого акту в юристів не має. Крім цього зазначив, що в протоколі відсутнє посилання, до яких саме обов`язків служби недбало він поставився, якими нормами Статуту внутрішньої служби ЗСУ або іншими нормативно-правовими актами вони визначені.Тобто, з протоколу про адміністративне правопорушення не можливо визначити та встановити, в чому саме полягало недбале ставлення до військової служби. Протокол складений без його присутності, не роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, не надано можливості написати пояснення, а про сам протокол він дізнався лише після призначення справи судом. Тому просить закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначив, що є старшим офіцером відділення психологічної підтримки персоналу В/ч НОМЕР_1 , знає ОСОБА_1 з 12 квітня 2023 року як особу відповідальну, патріотичну. З приводу вказаного факту пояснив, що йому відома складна процедура погодження актів у юристів, які повертають акти на доопрацювання. Також він став свідком коли помічник ОСОБА_1 намагався здати юристам акт службового розслідування, але юристи в нього його не прийняли.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_3 , дослідивши додані до протоколу письмові докази, суддя приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

За ч.1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно з ч.2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивна сторона недбалості, тобто недбале ставлення до служби, передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, зокрема відсутні відомості про нормативний акт, яким визначається компетенція військової службової особи, коло службових обов`язків, покладених на нього цим актом у встановленому законом порядку, які конкретні обов`язки й у якому порядку він повинен був виконати, у чому саме виявилися допущені ним порушення службових обов`язків, які наслідки спричинили ці порушення та чи перебувають вони у причинному зв`язку з наслідками, що настали, не зазначено, що правопорушення вчинено в умовах особливого періоду.

Всі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість всупереч вимогам зазначеної норми КУпАП протокол про адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №33/24 відносно ОСОБА_1 складено пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, зокрема 23 липня 2024 року, тобто через 23 дні.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у командира Військової частини НОМЕР_1 були складнощі з виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а так само, не зазначена інша причина вказаної різниці в часі між часом вчинення діяння, що має ознаки адміністративного правопорушення, і часом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (наприклад, справа «Лучанінов проти України» (рішення від 09 червня 2011 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Ця вимога закону звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, який у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172- 15 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами у справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9, 245,247,251,255,280,283, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя І.Г. Вортоломей