Справа № 339/209/24 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2024 року м. Болехів Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
з участю захисника Воробця Р.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 2 групи
за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП,-
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП,-
18 травня 2024 року о 15:00 год. по вул. Д.Галицького м.Болехів Івано-Франківської області ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5, 2.3б, 10.2 Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alkotester Drager №6820 та в медичному закладі відмовився.
Окрім того, ОСОБА_1 перед початком руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїжджаючи на дорогу із двору чи інших прилеглих територій не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі та вчинив ДТП, внаслідок чого автомобілі зазнали пошкоджень.
02 липня 2024року постановою суду справи про вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП об`єднано в одне провадження.
Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Однак повністю визнав себе винним за ст. 124 КУпАП та пояснив, що 18 травня 2024 року біля 15 години керував автомобілем «Тойота Ленд Крузер», виїжджав з прилеглої території колишнього цеху № 5 на вул. Д.Галицького в м. Болехів. При виїзді на головну дорогу в нього стався гіпертонічний криз- запаморочилась голова. Мав намір перетнути дорогу на протилежну сторону і зупинитись та в цей момент відчув сильний удар в передню праву частину свого автомобіля. Він зупинився, коли вийшов з автомобіля, то побачив що на головній дорозі зіткнувся з вантажним автомобілем лісовозом, який прямував до центру міста і зрозумів, що винен в даній автопригоді. Однак в нього продовжувала боліти голова, паморочилось і він з автомобіля взяв настойку «Пустирника» та випив декілька капель, від чого йому стало легше.
Через деякий час на місце пригоди приїхали працівники поліції і оглянути місце ДТП, запропонували йому та водію лісовоза пройти огляд на стан сп"яніння на факт вживання алкоголю. Водій лісовоза пройшов тест, а він через те, що вживав ліки на спирту і тест міг бути позитивний попросив працівників поліції проїхати в медичний заклад і там здати кров на алкоголь. Поліцейські спочатку погодились, він з ними сів у службовий автомобіль і вони поїхали в Долинську районну лікарню. Під лікарнею він з одним з поліцейських залишився в автомобілі, а другий пішов до лікарні, та коли повернувся, то повідомив про те, що в лікарні не проводять огляд та сказав, що його потрібно везти в м.Калуш. Він не заперечував, однак головні болі посилились і поліцейські стали його переконувати, щоб він відмовився від огляду в лікарні, і вони складуть стосовно нього протокол лише за ст.124 КУпАП, тобто за вчинення ДТП, а якщо він буде наполягати на проведенні огляду, то вилучать у нього автомобіль на арешт майданчик. Оскільки він не хотів цього, тому погодився на їх умови та довірився їм.
Після цього один з поліцейських включив камеру і на його запитання він повідомив про те, що відмовляється від огляду в медичному закладі та вони повернулись в м.Болехів на місце ДТП. В салоні службового автомобіля поліцейський склав на нього спочатку протокол за ст.124 КУпАП, а далі склав протокол за ст.130 КУпАП, про те, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. З протоколом був не згідний і вказав у протоколі, що керував автомобілем в тверезому стані з гіпертонічним кризом. Відмова від огляду в медичному закладі була спровокована працівниками поліції, які повідомили, що протокол не будуть складати. В такій ситуації він перебував вперше, і тому відмовився від огляду. На місці працівниками поліції не складався акт огляду на стан сп`яніння та направлення в медичний заклад та його не ознайомлювали. Він не знав, а працівник поліції не пояснив, що може після складання протоколу звернутись до медичного закладу та самостійно пройти огляд.
Працівники поліції ознак алкогольного сп`яніння йому не називали, він був тверезий, не було запаху алкоголю, порушення координації та інших ознак вказаних в протоколі. Коли поліцейський читав протокол, то він спитав навіщо зачитує ознаки сп`яніння, яких насправді не було та отримав відповідь: «така процедура передбачена законом». Під час розгляду справи за ст.130 КУпАП поліцейський не роз`яснював йому права.
Захисник Воробець Р.М. подав клопотання, в якому просить провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Клопотання обгрунтовано тим, що в представленому поліцейськими відеозапису зафіксовано, як водій ОСОБА_1 дає згоду на проведення огляду в медичному закладі і відеозапис о 15.22 годині 15.08.2024 року припиняється. О 15.55 годині 15.08.2024 року, тобто через 33 хвилин відеозапис відновлюється. Як стверджує ОСОБА_1 , в цей проміжок часу він декілька раз вимагав в поліцейського проїхати до іншого медичного закладу для проведення огляду на стан сп"яніння.
Проте поліцейський безпідставно відмовив, ввів його в оману, щоб він відмовився від огляду і за це на нього не буде складатись протокол за ст.130 КУпАП, а тільки за ст.124 КУпАП, що свідчить про те, що поліцейським умисно не надано до матеріалів справи частину відеозапису
Просить вказаний відеозапис не може брати до уваги, як допустимий доказ, оскільки він є переривчастий, частково змонтований, не відповідає обставинам огляду водія, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію України.
У зв"язку з відсутністю лікаря в медичному закладі поліцейським водію повідомлялася недостовірна інформація про право відмови, у той час як повинна була висуватися вимога про проходження медичного огляду в іншому медичному закладі і роз`яснення, що відмова прирівнюється до стану алкогольного сп`яніння та її наслідки.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні об`єктивні докази відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у іншому медичному закладі.
Надані суду акт огляду на стан алкогольного сп`ягніння водія ОСОБА_1 та направлення водію в медичний заклад для проходження огляду не підписані водієм, який не ознайомлений з іх зиістом і відеозаписом взагалі не зафіксовано факт складання вказаних процесуальних документів.
Звертає увагу, що з відеозапису у водія ОСОБА_1 не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Однак, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження, іншими матеріалами справи в їх сукупності, які досліджені в судовому засіданні.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, окрім власного зізнання ОСОБА_1 у вченні ДТП, його вина за ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Пунктом 11.3 ПДР України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Згідно п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого здійснив зіткнення з іншим автомобілем, пошкодивши його та власний транспортний засіб, про що свідчать пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи.
Потерпілий ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показниками алкотестера Драгер, результат тесту 0,00 проміле .
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст.124 оскільки він порушив зазначені Правила дорожнього руху України керував транспортним засобом та вчинив ДТП, пошкодивши транспортні засоби.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, оскільки були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, який вчинив ДТП, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився від проходження такого огляду, що зафіксовано на службову камеру поліцейського.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів стверджується, про те, що огляд не проводився через його відмову (а.с.2).
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4778 чинне до 04 жовтня 2024 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6820 (а.с.8).
Окрім того, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 травня 2024 року (а.с.3) водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я КНП БЛ «Долинська БЛ» (а.с.3).
Довідкою заступника начальника Долинського відділення поліції Р.Халацького підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія (а.с.4, 6).
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з відеореєстратора патрульної машини та нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження, містяться на дисках (а.с.9) та не викликають сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.
Додані поліцейським до протоколу відеозаписи є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, оскільки стосуються вказаної події, де зафіксовано, як саме ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, маючи ознаки сп"яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у запропонованому йому медичному закладі.
Переглянувши матеріали відеофіксації, встановлено, що на них зафіксовано, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп"яніння на місці ДТП, оскільки він є учасником ДТП, але водій відмовляється, повідомивши, що хоче пройти огляд в медичному закладі і на його вимогу працівники поліції доставляють у лікувальний заклад.
Біля лікувального закладу водій двічі відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, хоч працівник поліції пояснює, що відмова прирівнюється до факту вживання і на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Водію роз`яснюють ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зачитують протокол за ст. 124 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП, водій заперечує щодо зазначених ознак сп"яніння, пише пояснення, підписує протокол та отримує його копію.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.
Доводи водія ОСОБА_1 та захисника про те, що співробітники поліції спровокували його на вчинення правопорушення, повідомивши йому, що він має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння і на нього не складатиметься протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП , оцінюються критично з огляду на таке.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому фактично зафіксована обстановка на місці події. Зокрема, як водій ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу, двічі відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння після того, як працівник поліції роз"яснив йому, що відмова прирівнюється до факту вживання алкогольних напоїв і на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
А відтак, суддя сприймає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я як таку, що була вчинена ним добровільно на підставі власних переконань та суджень.
Доводи захисника про порушення працівниками патрульної поліції вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в частині того факту, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути доказом у справі, є необгрунтованими.
Так, дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків.
Наданий суду фрагмент відеозапису, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, посилання на те, що відеозапис переривається, а тому не може бути підтвердженням вини правопорушника, відхиляються, оскільки основна частина долучених записів, яка містить пропозицію проходження огляду ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду є безперервно зафіксованою.
Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не вказано ознаки сп"яніння, спростовується відеофіксацією, де працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці ДТП, оскільки він є учасником ДТП.
Неявка працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які викликалися в судові засідання за клопотанням строни захисту та не з"явилися повторно, не є перешкодою для прийняття рішення, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Пункт 2.5 ПДР покладає обов`язок проходити на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння саме на водія.
Дослідивши сукупність доказів по справі, вважаю, що ними поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками сп"яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За змістом ст.33, 34 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, зокрема те, що він визнав вину, керував транспортним засобом, немаючи посвідчення водія, а також враховує, що вчинені правопорушення мають підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Окрім цього, суд бере до уваги вимоги ст. 36 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При таких обставинах, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вирішуючи питання про стягнення відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , як особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір», слід врахувати наступне.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору - визначаються Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено ставку судового збору, яка підлягає стягненню з порушника у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605.60 грн.
Згідно положення п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, суддя приходить до висновку про можливість звільнення його від сплати судового збору.
На підставі викладеного, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст. 283, 284 КУпАП,-
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу:
- за ст. 124 КУпАП у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.1 ст. 130 КУпАП у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Застосувавши ст. 36 КУпАП, визначити остаточну міру стягнення штраф в межах санкції ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановленої за більш серйозне правопорушення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір".
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.