ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/6452/24 Головуючий 1 інстанції: Цвіра Д.М.
Провадження №33/818/1158/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Глущенка В.Б. на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 червня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що 28 березня 2024 року близько 23 год. 20 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань та могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Глущенко В.Б. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, бо домашнє насильство чи будь-яких інших протиправних дій відносно дружини не вчиняв. ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції склали протокол через упереджене до нього ставлення. Вказав, що 28 березня 2024 року о 23-20 год. ОСОБА_2 спровокувала з чоловіком сварку, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Наголосив, що ОСОБА_2 подавала до суду першої інстанції заяву, в якій просила пом`якшити покарання своєму чоловіку, так як у день виклику поліції вони посварилися, здійснила виклик поліцейських помилково (на емоціях), претензій до нього немає, зобов`язується не звертатися до правоохоронних органів на емоціях. Вважає, що сварка між подружжям відбулася у громадському місці - багатоквартирному будинку, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення місцем вчинення правопорушення є АДРЕСА_1 . Нецензурна лайка у громадському місці охоплюється диспозицією ч.1 ст.173 КУпАП та не відноситься до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Глущенко В.Б., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. Захисник Глущенко В.Б. подав до Харківського апеляційного суду заяву про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі його та ОСОБА_1 , а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно ст.3 дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №080990 від 28 березня 2024 року; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими під час складання протоколу; формою оцінки ризиків відносно ОСОБА_1 ; даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи захисника Глущенка В.Б. про те, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та спровокувала з чоловіком сварку, не підтверджуються матеріалами справи, розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо дій поліцейських. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Незазначення інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення номера квартири, в якій вчинялося правопорушення, в даному випадку не може бути істотним порушенням, оскільки саме по собі не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Твердження сторони захисту проте, що сварка, яка відбулася між подружжям охоплюється диспозицією ч.1 ст.173 КУпАП, а не ч.1 ст.173-2 КУпАП, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті захисником законодавства.

Відсутність у ОСОБА_2 до чоловіка претензій, не спростовує висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Глущенка В.Б. - залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня