КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/3386/2024 Постанова винесена суддею Воронкіним О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката Возного М.В., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 29 квітня 2024 року о 15 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно бабусі ОСОБА_4 , словесно ображав, погрожував, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, зокрема в графах: «свідки», «у присутності понятих», «підписи понятих», «від пояснень та підпису відмовилися в присутності понятих» стоять прочерки, а також в графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» зазначено: id-картка 005354176, орган, що видав: 8034, в той час як потрібно було зазначити паспорт id картка № НОМЕР_2 , орган, що видав: 8034, дата видачі: 21.10.2020 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи, всупереч ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП, суд першої інстанції не вжив заходів щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення по справі.

Зокрема, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки поліцейські прибули вже після лайки, яка відбулася між ОСОБА_1 та його бабусею, і не містила ні погроз, ні насильства. Докази вчинення погроз і домашнього насильства в справі не наведено і нічим не підтверджено.

В судове засідання ОСОБА_4 не викликали, тобто судом не було з`ясовано обставини справи в повному обсязі.

При цьому нецензурна лайка в межах конфлікту, який стався між бабусею та онуком, за відсутності доказів на підтвердження заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки заподіяння шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 29 квітня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Нецензурні висловлювання та образи самі по собі не формують домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та відповідно наявність в діях ОСОБА_1 його складу, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також потерпілої ОСОБА_4 та її представника - адвоката Возного М.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним насильства в сім`ї, тобто дій психологічного характеру відносно своєї бабусі ОСОБА_4 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 922493 від 29 квітня 2024 року, рапорту щодо реєстрації в журналі Єдиного обліку Солом`янського ВП ГУНП в м. Києві від 29 квітня 2024 року, копії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 29 квітня 2024 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 від 29 квітня 2024 року.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний посадовою особою, яка склала протокол, та ОСОБА_1 . При цьому відмітки про свідків, понятих та їх підписи ставляться у протоколі про адміністративне правопорушення, якщо такий протокол складено за участю вказаних осіб. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 922493 від 29 квітня 2024 року свідки та поняті участі не приймали, а тому проставлені працівником поліції у відповідних розділах прочерки не вказує на порушення вимог чинного законодавства при складанні протоколу. Також є безпідставними і доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції невірно зазначено відомості про документ, на підставі якого встановлено його особу, оскільки протокол в цій частині містить всі необхідні реквізити документа, на підставі якого встановлено особу ОСОБА_1 . Наведені з цього приводу доводи стосуються стилістики внесення даних і жодним чином не впливають на належність чи допустимість протоколу як доказу.

Також за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним при апеляційному розгляді справи, ніякого насильства та погроз стосовно своєї бабусі він не робив. У нього з бабусею виникла сумнівна розмова, а тому він сам їй сказав викликати поліцію. Працівники поліції йому збрехали, підсунули на підпис протокол, а самі сказали, що він підписує свої пояснення.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 29 квітня 2024 року, почався скандал, бо його бабуся відреагувала на звук з його кімнати. Сказала, що він їй погрожує, на що він запропонував їй викликати поліцію, якщо є проблема, то нехай вони все фіксують. Бабуся збрехала поліції, що він кидав у неї речі, погрожував їй. Зазначив, що до цього вона приходила в його кімнату, до якої взламала замки, перевіряла його речі, приводила якогось чоловіка в квартиру, який йому погрожував. Бабусі не подобається, що він не працює.

Суд зважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 922493 від 29 квітня 2024 року був складений в присутності ОСОБА_1 , ним підписаний, зауважень та заперечень не має. При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції шляхом обману змусили його підписати даний протокол, говорячи, що це його письмові пояснення, суд не приймає до уваги, оскільки бланк протоколу про адміністративне правопорушення і бланк письмових пояснень є різними за формою та змістом і відрізняються один від одного візуально.

Також з пояснень потерпілої ОСОБА_4 , наданих нею при апеляційному розгляді справи, слідує, що ОСОБА_1 з якогось часу почав словесно їй погрожувати, ображати, виганяти з квартири. Побив усі речі, повиривав проводку. Все це відбувається заради квартири. Все, що відбулося 29 квітня 2024 року, чули сусіди. ОСОБА_1 , зайшовши до неї в кімнату, ображав її словесно, погрожував, їй стало погано, тому вона викликала поліцію. ОСОБА_1 є її онуком, який з нею проживає, оскільки його мати вигнала його зі своєї квартири. На даний час вона проживає там же в квартирі, але буває, що ночує на вулиці на лавці, так як онук виганяє її з квартири, і це можуть підтвердити сусіди.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , 29 квітня 2024 року вона викликала поліцію через те, що її онук ОСОБА_1 словесно її ображав, погрожував їй, стукав у двері. Все це продовжується протягом тривалого часу.

З наявного в матеріалах справи рапорту щодо реєстрації в журналі Єдиного обліку Солом`янського ВП ГУНП в м. Києві вбачається, що 29 квітня 2024 року отримано заяву за № 17024, як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 29 квітня 2024 року о 15 год. 34 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , буянить онук, ламає двері та погрожує. Заявник ОСОБА_4 .

Отже, з наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що ОСОБА_1 29 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт, в ході якого ображав словесно, погрожував фізичною розправою своїй бабусі ОСОБА_4 , тобто вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вчинення насильства в сім`ї наступає у разі умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як вбачається з наданих суду доказів ОСОБА_1 по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_4 виражав словесні образи, погрози, залякування, що викликали побоювання у останньої за свою безпеку, нездатність захистити себе, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати працівників поліції, що вказує про заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 .

Наведене свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки надані суду докази в їх сукупності поза розумним сумнівом дають підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насилля стосовно своєї бабусі ОСОБА_4 .

Не спростовують цих висновків і посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений після закінчення сварки.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що суд першої інстанції однобічно розглянув справу, то вони є безпідставними, оскільки, всупереч тверджень апелянта, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_4 , то за вимогами КУпАП участь потерпілої не є обов`язковою. Надані суду матеріали є достатніми для повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, в яких наявні в тому числі і письмові пояснення потерпілої ОСОБА_4 , які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.