справа № 619/3963/24
провадження № 3/619/1083/24
ПОСТАНОВА

іменем України

17 вересня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Овсянніков В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., захисника Головко В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

02.06.2024 о 18 годині 30 хвилині ОСОБА_1 в м. Дергачі Харківського району Харківської області по провул. Поезії, біля буд. 2, керував транспортним засобом «ГАЗ 330210», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №/24. Транспортний засіб було передано тверезому водієві ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Головко В.В. надала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник підтримала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з підстав викладених у ньому та пояснила, що ОСОБА_1 з протоколом не згоден, вважає, що проведення процедури огляду відбувалося з порушеннями, а також зазначила, що матеріали справи не містять доказів факта керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відсутня безперервна відеофіксація, тому не можна встановити об`єктивну сторону правопорушення, відсутні підтвердження дотримання поліцейськими належної процедури.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 є йому сусідом та іноді підвозить його з м. Дергачі до с-ща Слатине.

02.06.2024 вони їхали утрьох: він з дружиною та ОСОБА_4 , останній був за кермом, автомобіль постійно зупинявся по дорозі. ОСОБА_5 під час поїздки комусь зателефонував. По дорозі машина заглохла, потім проїжджали поліцейські, які зупинилися та підійшли до них.

В подальшому ОСОБА_5 вийшов з машини і пішов до поліцейських, які стояли позаду їхнього авто. Про що розмовляв ОСОБА_1 з поліцейськими він не чувє. Що відбувалося позаду автомобіля йому невідомо, з автомобіля ОСОБА_3 не виходив.

Зазначив, що бачив ще одного знайомого - ОСОБА_2 , якого викликав ОСОБА_1 , для чого він не знає.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 02.06.2024 ОСОБА_1 йому зателефонував та викликав його як механіка. Коли він приїхав на місце вперше оглянути чому автомобіль ОСОБА_5 не їде машина стояла на узбіччі. Свідок оглянув автівку та поїхав за запчастинами. Коли свідок приїхав вдруге вже із запчастинами побачив поліцейських.

Поліцейські запитали, чи є він тверезим водієм та запропонували йому взяти на себе керування автомобілем ОСОБА_1 . Він запитав ОСОБА_1 і той сказав йому погодитись, після чого поліцейські передали йому керування автомобілем ГАЗ.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 02.06.2024 вона з чоловіком та ОСОБА_1 їхали з м. Дергачі до с-ща Слатине, виїхали близько 14.00. ОСОБА_1 перебував за кермом. По дорозі автомобіль зламався та зупинився. ОСОБА_1 викликав по телефону знайомого механіка. Потім під`їхали поліцейські, підійшли до автівки, після чого ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та пішов до поліцейських. Про що вони розмовляли свідку невідомо.

Заслухавши захисника ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та відеозапис, суд дійшов наступного.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. (п.8 Порядку).

Як вбачається із матеріалів справи, та досліджених у суді доказів, ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення, у даному випадку також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та порядок проходження огляду на стан сп`яніння), з посиланням на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , а також вказані свідки події.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні була відтворена і досліджена відеозйомка з нагрудної камери співробітника патрульної поліції від 02.06.2024, що міститься на СD носії та долучена до матеріалів справи (на диску містяться 5 файлів відеозапису у форматі .MOV), на яких зафіксовано, що співробітник патрульної поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки у останнього були виявленні явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння останній відмовився, що зафіксовано на відозаписі: файл VID27F-00-0026.MOV на 02:06 хвилині, а також на 03:05 та 04:05 хвилинах часу фіксації відеозапису із загального часу відеозапису файлу 04:15.

З відеозапису вбачається, що поліцейській багато разів пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, на що останній відмовлявся.

Заперечення захисника по суті зводяться до того, що ОСОБА_1 не був водієм, що нібито підтверджується відсутністю відеофіксації зупинки автомобіля, та з урахуванням того, що автомобіль вже довго стояв на місці через поломку.

Ці заперечення спростовуються наступним.

На відеозаписі файлу 4329X302286_002286.MOV пасажири автомобіля - свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які перебували у автомобілі ГАЗ під час події поруч із ОСОБА_1 , назвавши себе сусідами підтвердили факт того, що водієм був саме ОСОБА_1 , так як у «них навіть прав немає» (час фіксації відеозапису - 04:50 хвилина із загального часу відеозапису файлу 05:00).

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи захисника про те, що наданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є допустимим доказом, оскільки здійснений з порушенням норм чинного законодавства, суд вважає помилковими з огляду на наступне.

Тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Тому суд вважає надані відеозаписи належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних, зафіксованих на відеозаписі.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписами та поясненнями усіх трьох свідків.

Що стосується нібито минування значного періоду часу між зупинкою автомобіля та пропозицією пройти огляд, суд виходить з наступного.

На відеозаписі ОСОБА_1 неодноразово відмовляється пройти огляд, але жодного разу не вказує, що він не вважає себе водієм.

Свідки пасажири автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебувають в салоні автомобіля, що також свідчить про нетривалість цієї зупинки.

Відеофіксація зупинки не є обов`язковою для висновку, що особа є водієм. В даному випадку це підтверджується відеозаписами та поясненнями свідків, які поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_1 був водієм.

Інші доводи захисника, в тому числі про особисту неприязнь одного із поліцейських на місці події до ОСОБА_1 не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Суд вважає, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю вищенаведених досліджених судом доказів, які є належними, допустимими та достовірними, як такі що здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у межах цієї санкції.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засоби строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 266, ст. ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня винесення постанови безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Повний текст постанови ввиготовлено 17.09.2024.

Суддя В. С. Овсянніков