Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2905/23
Провадження № 3/553/43/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.08.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Крючко Н. І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою: кв. АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше притягненого до адміністративної відповідальності:

-18 липня 2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., який не сплачено притягуємим;

-18 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., який не сплачено притягуємим;

-02 липня 2022 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн., який не сплачено притягуємим;

-25 липня 2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., який не сплачено притягуємим;

-09 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., який не сплачено притягуємим;

-18 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1190 грн.;

-19 вересня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріал направлено для розгляду до суду,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 22 жовтня 2023 року о 01 год 34 хв у м. Полтаві по просп. М. Вавілова, 2а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda Xedos 6, д. н. з. НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачені відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

У судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки, суд розцінює причину його неявки як неповажну. Із врахуванням положень ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу за відсутності особи на підставі наявних у справі даних та доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», зазначив, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03 квітня 2008 року). Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1 - 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, у присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. п. 2, 4, 6, 7 і 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 24 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду №18 (v0018700-08 ) від 19 грудня 2008 року) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Аналізуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю належних та допустимих доказів. Також суд вважає, що поліцейські, при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяли у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення визнається судом допустимим доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, як і сукупність інших доказів, що досліджені судом, зокрема, СД - дисками із відеозаписами бодікамер поліцейських щодо перебування ОСОБА_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, які об`єктивно узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи, зокрема, Висновком КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 520 та поясненнями свідків.

Так, Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року №100 затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Так, зі змісту відеозапису з відео реєстратора «МАІ70», відеозапису з бодікамери №468876 (а. с. 7), який був досліджений судом, та який суд визнає, як належний та допустимий доказ по даній справі, слідує, що 22 жовтня 2023 року о 01 год 34 хв, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda Xedos 6, д. н. з. НОМЕР_1 , рухався по просп. М. Вавілова, 2а, у м. Полтаві та був у подальшому зупинений працівниками поліції. Факт керування випливає, як із загальної обстановки, так і змісту розмов на місці зупинки транспортного засобу. Суд виходить також і з того, що й сам порушник під час складення Протоколу не заперечував факту керування транспортним засобом Mazda Xedos 6, д. н. з. НОМЕР_1 .

Виявивши в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (зіннці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук) працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради». Зі згоди водія ОСОБА_1 , останній разом із працівниками поліції прослідував до вищевказаного медичного закладу.

Відповідно до Висновку КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 520, складеному в 02 год 01 хв 22 жовтня 2023 року (а. с. 2), ОСОБА_1 , в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовився від медичного огляду.

Зі змісту відеозапису з бодікамери №468876 слідує, що ОСОБА_1 не зміг забезпечити здачу біологічного середовища сечі для проведення необхідного аналізу на стан наркотичного сп`яніння, що розцінюється судом як відмова від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що у встановленому законом порядку була зафіксована не тільки на технічні пристрої, але й мала місце у присутності двох свідків.

Так, із пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що останніх 22 жовтня 2023 року о 05 год 10 хв, за адресою: пров. Шевченка 5а, м. Полтава, було запрошено в якості свідків до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», де в їх присутності та чергового лікаря-нарколога, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився (а. с. 3 - 4).

Суд також враховує, як належний та допустимий доказ, Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №520 від 22 жовтня 2023 року, де лікарем зафіксовано поведінку обстежуваної особи ОСОБА_1 , який був мовчазним, мав понурий та нестійкий настрій. Мовна здатність та висловлювання у сповільненому темпі, шкіра бліда, рухова сфера без порушень. ОСОБА_1 заперечує вживання психоактивних речовин, від здачі аналізу сечі відмовився (а. с. 18).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, СД - дисками із відеозаписами бодікамер поліцейських щодо перебування ОСОБА_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, Висновком КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 520 та поясненнями свідків. Дані докази об`єктивно узгоджуються між собою та не протирічать одне одному.

На підставі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі викладеного, вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику його особи, ступінь вини, його поведінку як під час скоєння правопорушення, так після цього, ставлення до скоєного і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які підлягають стягненню з правопорушника.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 вининним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору (стягувач Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко