Справа №: 307/3546/24
Провадження № 3/307/1622/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлікової А.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 24 липня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 300 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Группа Реагування», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України у групі осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бєлікова А.В. під час судового розгляду заявила клопотання про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та пояснила, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон, не зазначено у чому саме полягала спроба незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України групою осіб, які саме дії ним були вчинені у здійснені такої спроби.

У протоколі не вказано в чому полягали активні дії ОСОБА_1 , спрямовані на спробу перетину державного кордону, а також відсутні відомості та докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 був затриманий безпосередньо при спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення

та його кваліфікацію.

Натомість протокол у цій справі не містить опису об`єктивної сторони правопорушення та точних відомостей про вчинення правопорушення.

Крім того, згідно протоколу огляду речей у ОСОБА_1 не було виявлено жодних засобів, інструментів вчинення спроби перетину кордону (маршрутів, карт, схем, туристичних наборів, герметичних упаковок, інструкцій, переписок у телеграм- каналах тощо) чи будь-яких інших речей, які могли б свідчити про здійснення спроби незаконного перетину кордону, також у нього не було виявлено коштів у тому розмірі, про який вказує у своїх поясненнях водій відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 від 24.07.2024.

Наявність грошових коштів та документів при затриманні жодним чином не підтверджують здійснення спроби незаконного перетину державного кордону.

Крім цього, у фототаблиці зазначено, що в ході перевірки транспортного засобу марки «Opel», номерний знак НОМЕР_1 на напрямку 254 прикордонного знаку, на відстані 300 м до лінії Державного кордону затримано групу у складі трьох осіб. Посилання на автомобіль підтверджує те, що ОСОБА_1 та інших осіб було виявлено та затримано на блок-посту, а не при спробі перетину кордону поза пунктами пропуску. Також пояснення ОСОБА_2 від 24.07.2024 не підтверджують вчинення правопорушення.

Вказані пояснення були надані водієм відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 . Цією ж особою ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому у протоколі, ця особа вказана як інспектор, а не водій.

Окрім цього у поясненнях вказано, що він, ОСОБА_2 у в період з 24 липня 20 год. 00 хв. по 22 липня 21 год. 00 хв. очолював прикордонний наряд «Група

реагування» у напрямку 254 прикордонного знаку. Натомість згідно протоколу правопорушення нібито було вчинено 24 липня о 17.30 год., відповідно до протоколу затримання, таке відбулося 24 липня о 17.30 год. Тобто водій у вказаний час вчинення правопорушення не міг бути свідком події, а також не міг бути уповноваженою особою на складання протоколу. Тож існують обґрунтовані сумніви у тому, що протокол було складено уповноваженою особою. Тобто і протокол, і пояснення були складені однією особою, чи то водієм, чи то інспектором прикордонної служби, які ґрунтується на припущеннях і не підтверджені жодними доказами.

Крім цього, пояснення від 24.07.2024 року, які були долучені до матеріалів справи, були надані під примусом і тиском та не відповідають справжній волі ОСОБА_1 .

Свою вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні ОСОБА_1 не визнає, а обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовує своїми поясненнями від 28.08.2024 та долученими до них доказами.

У своїх письмових поясненнях від 28.08.2024 року ОСОБА_1 зазначає, що 24 липня 2024 року він їхав зі Львова на зустріч до товариша у селище Солотвино Закарпатської області, поїздка оформлена за допомогою сервісу «БлаБлакар».

Під час руху автомобіль був зупинений працівниками прикордонної служби на блок-посту при в`їзді у АДРЕСА_2 . Його, інших пасажирів та водія було затримано та доставлено спочатку до прикордонного відділу «Тячів», де здійснювали допити і оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а після цього поміщено у відділ тимчасового утримання у селищі Солотвино Закарпатської області, де їх протримали до пізньої ночі 25 липня. При затриманні йому не пояснили суть порушення, не дали можливості повідомити рідних, скористатися правовою допомогою, не роз`яснили прав. При оформленні матеріалів щодо нього був здійснений тиск, його залякували, погрожували і фізично змушували підписати протоколи та пояснення.

Також до своїх пояснень ОСОБА_1 долучив план поїздки, з якої видно, що 24 липня 2024 року о 8 год. 20 хв. він виїхав з АДРЕСА_3 та о 13 год. 15 хв. 24 липня 2024 року прибув до селища Солотвино, АДРЕСА_2 за допомогою сервісу «БлаБлакар» та довідку, згідно якої солдат ОСОБА_1 з 27 липня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 24 липня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 300 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Группа Реагування», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України у групі осіб. (а. с. 1).

Із протоколу про адміністративне затримання від 24 липня 2024 року відомо, що ОСОБА_1 був затриманий о 17 год. 30 хв 24 липня 2024 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення (а. с. 2).

Із протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 24 липня 2024 року відомо, під час огляду ОСОБА_1 виявлено та вилучено для тимчасового зберігання: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, мобільні телефони синього та сірого кольорів, грошові кошти на загальну суму 700 Євро, 100 доларів США, 14 100 гривень. (а.с. 3).

Із пояснень ОСОБА_2 видно, що він з 24 липня 2024 року 20 год. 00 хв по 25 липня 2024 року 21 год. 00 хв. очолював прикордонний наряд «Група Реагування», на напрямку 254 прикордонного знаку на відстані 300 м до державного кордону затримано п`ять ох громадян України (з яких: двоє громадян Вінницької області та троє з Київської області). Група у складі 3 осіб, мала намір незаконно перетнути державний кордон України на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » через річку Тиса, за грошові кошти в розмірі від 5000-9000 доларів США. Відносно трьох осіб складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відносно двох складено за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП із затриманням на термін до трьох діб ( а. с. 8).

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 204-2 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України групою осіб, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад), то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому саме полягала спроба ОСОБА_1 незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, які саме дії ним були вчинені у здійснені такої спроби, та, у свою чергу, суд оцінює критично пояснення ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, оскільки до вказаного протоколу не долучено жодних доказів про спробу незаконного перетину, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був затриманий на відстані 300 метрів від державного кордону в автомобілі та відсутності будь-яких активних дій з боку ОСОБА_1 щодо спроби такого перетину.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення та його кваліфікацію. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, у справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас