Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2451/24 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.
Номер провадження №33/4805/816/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Логінова Руслана Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 08.03.2024 о 17 год 31 хв по вул Довженка, 47 в м Житомирі, керував автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказав що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а спав в автомобілі. Працівниками поліції йому не вручалось направлення до медичного закладу, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, чим порушені вимоги ст.256 КУпАП. Крім того, зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, в протоколі не зазначено свідків, не долучено до матеріалів справи пояснень, які б підтвердили, що він керував транспортним засобом та відсутні докази, що його автомобіль був в орієнтуванні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 695782 від 08.03.2024 з якого вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2024 о 17 год 31 хв по вул Довженка, 47 в м Житомирі, керував автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога в КНП «ОМСЦ» ЖОР, результат позитивний, висновок № 163 (а.с.1); висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 163 від 08.03.2024, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.2); рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області І.Олійника від 08.03.2024 зі змісту якого вбачається, що 08.03.2024 під час несення служби в складі екіпажу «Граніт-103» прибувши на місце події було встановлено, що екіпаж «ТОР» зупинив автомобіль «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , по орієнтуванню. Водій даного транспортного засобу перебував з явними ознаками сп`яніння. Водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від проходження огляду на місці водій відмовився, але погодився пройти його в медзакладі. Пройшовши тест у лікаря-нарколога було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння. Щодо ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3); відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.с.4).

Суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом транспортного засобу, який перебуває у положенні зависання над ямою, що розташована перед цокольним поверхом багатоквартирного будинку. При спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції у останньої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які йому озвучені та останній виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Лікарем-наркологом було констатовано, що у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вміст алкоголю складає 1,69 ‰ проміле і, згідно висновку № 163 від 08.03.2024 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. З даним висновком ОСОБА_1 ознайомлений під підпис. Також, ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом складених працівниками поліції процесуальних документів, які ним особисто підписані, в тому числі, ознайомлений з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порушень, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння працівниками поліції та лікарем закладу охорони здоров`я не допущено.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Оскільки ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.9 а), а не п. 2.5 ПДР, то посилання у апеляційній скарзі на необхідність зазначення у протоколі ознак алкогольного сп`яніння є безпідставним.

Доводи щодо відсутності доказів керування транспортним засобом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції надав належну оцінку. Суд також обґрунтовано віднісся критично до пояснень ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом. Відповідно до рапорту інспектора взводу №1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області І.Олійника від 08.03.2024, виклик на місце події був обумовлений надходженням орієнтування на транспортний засіб на службовий планшет працівника поліції. Тому дії уповноважених осіб відповідали вимогам п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» (а.с.3). Посилання на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки пояснення викладені у рапорті працівника поліції підтверджуються та узгоджуються з відеозаписом, з якого чітко вбачаються зазначені у рапорті обставини щодо наявності орієнтування на автомобіль. Крім того, захисник, заперечуючи вказані обставини, не був позбавлений можливості їх спростовати шляхом витребування відповідної інформації. У спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, на їх питання відповідав: «Їхав», «хотів проскочити напряму». Також, останній намагався вирішити питання уникнення відповідальності, та був попереджений працівником поліції про неприпустимість таких дій. Окрім того, з відеозапису вбачається, що були очевидці керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому є слушними посилання у апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи пояснень свідків. В той же час, докази, які містяться в справі, є достатніми для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич