ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5758/24 Головуючий 1 інстанції: Кононенко Т.О.
Провадження №33/818/1248/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржій І.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Форостянко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 16 червня 2024 року о 06 годині 40 хвилин в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 165, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110206 номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість реакції, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду в медичному закладі КНП ХОР ОНД на вул Шевченка, 26, відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підписана і захисником Форостянко В.М., в якій ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів посилаються на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції без законних на те підстав, передбачених у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Звертають увагу на те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не були оголошені та роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП. Крім того, працівники поліції не проводили перевірку на ознаки наркотичного сп`яніння. Зазначають, що відеофіксація працівниками поліції велась епізодично, не зафіксовано факту керування транспортного засобу, відеозапис не відтворює подій перед зупинкою автомобіля та саму зупинку транспортного засобу, у зв`язку з чим його не можна визнати належним та допустимим доказом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Форостянко В.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, приписами пункту 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона якої полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є, зокрема, свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння, рапортом, а також на відомості відеозапису події за участю ОСОБА_1 .

Із відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що 16 червня 2024 року о 06 годині 40 хвилин в. м. Харкові по вул. Академіка Павлова, бє165, водій транспортного засобу ЗАЗ110206, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, сповільненість реакції, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР ОКНЛ відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Свідки не залучались, оскільки велась відеофіксація на бодікамеру №472280 (арк.1).

Аналізуючи зміст цього протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)»; «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_1 зазначив, що «згоден» (арк.1).

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Також належить взяти до уваги, що відповідно до відомостей рапорту інспектора 2 взводу 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ДПП, ст. лейтенанта поліції, ОСОБА_2 , 16 червня 2024 року о 06 год. 50 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 165, на водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено протокол ААД №603098 за порушення п.2.5 ПДР та ч.1 ст.130 КУпАП. Копію протоколу отримав на місці зупинки транспортного засобу. Авто залишено на місці без порушень ПДР. Водія було відсторонено від керування ТЗ. Зупинено водія по зверненню громадян (арк.5).

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у цей день він їхав на роботу, його зупинили працівники поліції та вимагали 30 000 гривен, після чого зупинили ще раз, де і зафіксували відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Дії працівників поліції не оскаржував, оскільки у нього це перший раз. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що він успішно склав іспит на отримання водійських прав, та у нього категорія В та С.

Захисник Форостянко В.М. в апеляційному суді просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з тим, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, відсутністю у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не роз`яснення працівниками поліції прав, передбачених ст.268 КУпАП, відеофіксація велась епізодично та не зафіксовано факт керування транспортним засобом. Пояснив, що ОСОБА_1 потрібно бути на роботі о 7 годині ранку, він працює на критичній інфраструктурі, і якщо запізниться, його звільнять. Працівники поліції у цей день ОСОБА_1 зупиняли два рази. Перша зупинка була біля Радміру, у цей час бодікамери у працівників поліції не працювали. Поліцейські запропонували йому заплатити 30000 гривень або вони будуть складати протокол, та попросили від`їхати до Барабашова, де була вже друга зупинка. Зазначає, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до відповідальності.

Аналізуючи такі пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія, що поза розумним сумнівом спростовує доводи апелянта в частині заперечення факту керування транспортним засобом.

Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо вимагання неправомірної вигоди, фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо вимагання працівниками поліції неправомірної вигоди, а також дій працівників поліції під час проведення ними огляду на стан наркотичного сп`яніння та складення протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті відповідають дійсності.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, відповідно до якого, ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки сп`яніння: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, сповільненість реакції, не природна блідість обличчя. Огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився (а.с.4).

У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 16 червня 2024 року, який був зафіксований на бодікамеру працівника поліції (акр. 3).

Зокрема, з відеозапису вбачається, що автомобіль ЗАЗ110206, д.н.з. НОМЕР_1 рухається по проїзній частині, та на вимогу працівників поліції зупиняється на узбіччі дороги. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 представляється та повідомляє, що він є водієм цього автомобілю. Працівник поліції питає, чи вживав ОСОБА_1 наркотичні засоби, оскільки у нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, на що останній повідомив, що він нічого не вживав. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі, на що водій повідомив, що він поспішає на роботу, у зв`язку з чим відмовляється від проходження зазначеного огляду. Поліцейський попереджає ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим буде складено відповідний протокол. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що йому все зрозуміло, а також те, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки дуже сильно поспішає на роботу. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій погодився із цим.

Зазначений відеозапис відтворює обставини події, факт керування ОСОБА_1 автомобілем та хід спілкування останнього з працівниками поліції, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази правомірності зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки під час складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, процесуально не передбачено зазначення причини зупинки транспортного засобу і це об`єктивно не спростовує факту відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що, відповідно статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а, відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Більш того, згідно приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Твердження сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, є суб`єктивним з наступних підстав.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№603098 від 16 червня 2024 року графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Київському районному суді м. Харкова» є невід`ємною у своєму конструкційному позначенні.

Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розписується також і в тому, що права та обов`язки, визначені у попередній графі їй також відомі.

Про обізнаність прав, передбачених ст. 268 КУпАП, свідчить також те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до професійного адвоката, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ними відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст.221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст.294 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду цієї справи були дотримані всі норми, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а доводи сторони захисту в цій частині слід вважати суб`єктивними та не обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не зазначили ознаки наркотичного сп`яніння та не здійснили відповідну перевірку, жодним чином не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість реакції, не природна блідість обличчя.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі.

Крім того, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що, в свою чергу, обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в супроводі працівників поліції була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було жодних об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Закону України «Про національну поліцію».

Не підлягають задоволенню і доводи сторони захисту про те, що технічний носій з відеозаписом не є належним та допустимим доказом, оскільки є не повним та не фіксує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відомостей справи вбачається, що відеозапис доданий до протоколу ААД №603098, а конверт із технічними носієм відеозапису містить реквізити з серією та номером, які є тотожними серії та номеру цього протоколу, відомості про це вказані в описі матеріалів, що були сформовані в УПП в Харківській області, що відповідає вимогам ст.251 КУпАП.

Отже, диски, які знаходяться у конвертах з реквізитами протоколу про адміністративне правопорушення, додані до матеріалів справи відповідальною особою, а матеріали справи не містять даних про незаконне їх походження.

Таким чином, диски були долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, як додаток, а тому, враховуючи вимоги, ст.251 КУпАП, такі твердження апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відсутність безперервного відеозапису обставин події у даному випадку не свідчить про неможливість прийняття цих відеозаписів, як доказів, не спростовує встановлені обставини та не впливає на правильність висновку судді першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі чітко зафіксована на відеофайлі, наданими працівниками поліції та при їх огляді не викликає сумніву у достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Поряд із цим, слід зазначити, що вказаним вище порядком закріплено правило фіксації саме відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а не будь-яких інших подій, що не мають відношення для встановлення складу конкретного правопорушення.

Більш того, твердження про те, що не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необґрунтованим, оскільки спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а достовірних та переконливих доказів на спростування вказаного факту стороною захисту суду апеляційної інстанцї не надано.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка інспектора УПП в Харківській області, відповідно до якої, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , категорії В та С, що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, на законну вимогу працівників поліції, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Довідка з місця роботи №277 від 31 травня 2024 року, відповідно до якої він працює водієм КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» та характеристику з місця роботи, відповідно до якої останній характеризується позитивно, жодним чином не спростовують висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не є достатніми підставами для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки ці обставини існували і на час скоєння ним правопорушення, але не спинили останнього від його вчинення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2024 рокуу справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков