Справа № 539/3553/24
Провадження № 3/539/1299/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2024 року м. Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Бєссонова Т.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, є особою з інвалідністю 2 групи, до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 173-2 КУпАП не притягувався;
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
Права, передбачені ст. 268 КУпАП, правопорушнику роз`яснено.
ВСТАНОВИВ:
29.08.2024 року близько 21-40 год. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисно висловлював погрози в її адресу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Викладене підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.08.2024 року, поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями правопорушника наявними в матеріалах справи та наданими ним в судовому засіданні, а також іншими документами у справі.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії правопорушника ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07.12.2017 року, домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , який скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, те, що до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не притягувався, вину визнає, а тому суд вважає за необхідне, з метою виховання ОСОБА_1 , а також запобігання вчинення ним нових правопорушень, піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю 1 та 2 груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, а тому він підлягає звільненню від сплати судового збору.
На підставі ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 9, 33-35, 251, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На підставі частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Д. Бєссонова