КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року

справа № 369/145/24

провадження № 33/824/4168/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Барбон Павла Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись із постановою суду захисник Савлука І.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги обґрунтовані тим, що працівниками поліції не було дотримано вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію». Стверджує, що ОСОБА_1 не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України, оскільки автомобілем він не керував, автомобіль не перебував у русі на початку відеозапису. Докази протилежного матеріали справи не містять. Зазначає, що автомобіль ОСОБА_1 працівниками поліції не зупинявся , також не вбачається, що водій допустив правопорушення, а тому наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати. Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння не виявлялись та перевірені не були. Крім того, поліційським не було роз`яснено прав та обов`язків, а також не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 01 січня 2024 року об 11:00 год., водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Opel Vectra», днз НОМЕР_1 , по вул. Покровська в смт Чабани Фастівського району Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager» та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис на нагрудну бодікамеру патрульних.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 01.01.2024 року, серія ААД №276642;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних знань;

- відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу

З відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що останній відмовився.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом суд оцінює критично. З відеозапису не вбачається будь-яких заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним автомобілем.

Посилання скаржника на невідсторонення його від керування автомобілем на увагу також не заслуговують. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що керування автомобілем передано дружині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Барбон Павла Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя