КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/3179/24Головуючий у І інстанції: Дев`ятко В.В.
Провадження №33/824/3338/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Поліщука П.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 13травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 13травня 2024 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Поліщук П.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ухваленою без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права.

В обґрунтування поданої апеляційної скаргипосилається на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, захисник стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 863421 від 24.02.2024 року.

Як вважає апелянт, судом не спростовані пояснення ОСОБА_1 про те, що на час прибуття працівників поліції він транспортним засобом не керував, автомобіль був припаркований біля проїжджої частини біля двох годин і він повернувся до нього, оскільки хотів забрати цигарки, які забув до цього.

Також у своїй апеляційній скарзі захисник вказує, що рапорт інспектора УПП в м. Києві ДПП Шведа А.А. не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, зважаючи на зацікавленість поліцейського у такій справі.

Крім цього, за доводами апелянта, дані відеофіксації не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 роз`яснювались його права не свідчити проти себе.

За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24лютого 2024 року о20 год. 23 хв. керував транспортним засобом марки «ЗАЗ», моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Мукачівській в містіКиєві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчинених адміністративних правопорушень на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення, дані відеореєстратора з нагрудної камери працівника поліції та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із наявного в матеріалах справи рапортупрацівника поліції ОСОБА_4 (а.с.3) вбачається, що 24.02.2024 року о 20 год. 23 хв. екіпажем Рубін 505 в складі працівників поліції Шведа А.А. та ОСОБА_5 було отримано інформацію про те, що наглядно знайомий заявнику чоловік вживає алкогольні напої та буде рухатися на автомобілі «ЗАЗ», моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому ними було виявлено, що вказаний автомобіль почав рух по вул. Мукачівській, 5, та побачивши авто поліції, припаркувався та вимкнув двигун. На водійському сидінні автомобіля знаходився ОСОБА_1 , який намагався заперечувати керування транспортним засобом, плутався в своїх словах, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Даним рапортом спростовуються апеляційні доводи захисника Поліщука П.П. про те, що на час прибуття працівників поліції ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, автомобіль був припаркований біля проїжджої частини біля двох годин і він повернувся до нього, оскільки хотів забрати цигарки, які забув до цього.

Дійсно, як обґрунтовано зазначає захисник у поданій апеляційній скарзі, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Суд не вбачає законних підстав визнавати даний рапорт неналежним доказом у справі. Крім цього, зацікавленість поліцейського ОСОБА_4 , про яку говорить захисник у своїй апеляційній скарзі, не підтверджуються матеріалами справи, а тому достовірність інформації, зазначеної в рапорті, не викликає сумнівів.

Для з`ясування обставин фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення до суду апеляційної інстанції неодноразово викликалися інспекторУПП в м. Києві ДПП ОСОБА_4 та поліцейськийУПП в м. Києві ДПП ОСОБА_5 , проте вони до суду не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції перевіряє доводи апеляційної скарги на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Як правильно встановив суд першої інстанції, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, роз`яснено підстави для проведення такого огляду та наслідки відмови від проходження. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.

Із даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що здійснював керування транспортним засобом до прибуття працівників поліції, проте повідомляв, що вінвже припаркував автомобіль і на даний момент за кермом не перебуває, а тому не вбачає підстав для проходження ним огляду.

Надаючи оцінку ОСОБА_6 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, суд першої інстанції обґрунтовано розцінив її як таку, яка спрямована на уникнення ним відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також не відповідають фактичним обставинам провадження доводи захисника про те, що дані відеофіксації не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 роз`яснювались його права не свідчити проти себе, оскільки із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснювались його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушенняне встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, на які посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Поліщука П.П. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 13травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Поліщука П.П. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз