Справа № 3/593/511/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"13" серпня 2024 р.

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яснозір`я Віньковецького району Хмельницької області, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності притягувався постановою суду від 10.07.2024 року за ч.3 ст.172-20 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 29 750 грн,-

ВСТАНОВИВ :

Військовослужбовець - солдат ОСОБА_1 19 липня 2024 року, близько 17 год. 45 хв., в умовах особливого періоду, перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння. Згідно висновку №13 від 19.07.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 о 19 год. 10 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,60 ‰.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП визнав повністю, щиро каявся у вчиненому. Також пояснив, що внаслідок накладення стягнення за попереднє адміністративне правопорушення, йому не виплатили премії в розмірі близько 20 000,00 грн. і його заробітна плата складає близько 6 000, 00 грн. Оскільки він не мав змоги у встановлений законом строк сплатити штраф в розмірі близько 30 000,00 грн., розмір до сплати подвоївся, і зараз він вже повинен сплатити майже 60 000,0 грн. Його мати має захворювання онкологічного характеру і її лікування потребує значних грошових витрат. Для того щоб допомогти мамі, він взяв кредит в розмірі 40 000,00 грн. Також запевнив суд, що більше вживати алкоголю не буде, бо пройшов лікування від розладів психіки і поведінки внаслідок зловживання алкоголю і вважає, що тепер впорається із потягом до алкоголю. Просив його суворо не карати.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 173-20 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою зазначеної статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. В свою чергу, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з абзацом 12 ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період введений в дію на території України 24.02.2022 року, після оприлюднення Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року за №69/2022. Мобілізація оголошена та проведена у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України. Крім того в Україні з 24.02.2022 року введений воєнний стан в Україні.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи про військове адміністративне правопорушення, особа, який притягається до адміністративної відповідальності, будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, наведених вище вимог не дотримався, так як його вина у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, у розумінні згаданих вище приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом НОМЕР_1 №12 від 20 липня 2024 року про військове адміністративне правопорушення, складений командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;

- висновком №13 від 19.07.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,60 ‰;

- поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним під час судового розгляду, щодо обставин події, котра мала місце 19 липня 2024 року та повним визнанням вини.

Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки останній, будучи військовослужбовцем в умовах особливого періоду, появився на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння за місцем проходження військової служби, хоча і не виконував при цьому обов`язків військової служби.

При визначенні міри адміністративного стягнення, суд враховує обставину що пом`якшує відповідальність правопорушника, його особу, який визнав свою вину, щиро розкаявся, просить суворо не карати, а також той факт, що внаслідок вчинення даного правопорушення не настало тяжких наслідків.

Судом досліджені:

- направлення на стаціонарне лікування у наркологічне відділення військовослужбовця ОСОБА_1 з попереднім діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю ( від 31 липня 2024 року, за підписом командира в/ч НОМЕР_1 та ТВО начальника медичної служби - начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 );

-довідка № 148 про тимчасову непрацездатність при захворюваннях внаслідок сп`яніння або дій, пов`язаних із сп`янінням, а також внаслідок зловживання алкоголем, ОСОБА_1 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 проходив стаціонарне лікування у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» в період з 01 серпня до 09 серпня 2024 року.

Як пояснив суду ОСОБА_1 , він дійсно проходив стаціонарне лікування у наркологічному диспансері з приводу погіршення стану, пов`язаного з розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю синдрому залежності.

Як вважає суд, такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 потребує лікування своєї залежності від алкоголю, однак, на час вчинення згаданого адміністративного правопорушення, не мав змоги отримувати належну медичну та психологічну допомогу у зв`язку із своїм захворюванням. Наявність встановленої залежності свідчить про те, що вимозі до ОСОБА_1 утримуватись від вживання алкоголю під час несення служби, має передувати надання йому належного лікування від цієї залежності, оскільки відсутність самоконтролю з вживання алкоголю у ОСОБА_1 , як вважає суд, у більшій імовірності зумовлене його захворюванням, аніж його умислом на порушення порядку несення служби.

Зазначені обставини, на думку суду, значно пом`якшують вину ОСОБА_1 , а тому суд вважає за можливе звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Отже, проаналізувавши характер вчиненого ОСОБА_1 військового правопорушення та обставини його скоєння, враховуючи особу порушника та його матеріальний стан, ступінь його вини, як і ставлення його до вчиненого військового правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

Так, діяння, вчинене ним, хоча й містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду військового правопорушення.

За змістом ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності дії та наслідки, з урахуванням даних, що характеризують його особу, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

За змістом ч.2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення.

А тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8-9, 22, 40-1, 172-20, 221, 245, 251-252, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння.

ОСОБА_1 оголосити усне зауваження.

Провадження у справі про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного

суду Тернопільської області Н.П. Німко