ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1598/24 Справа № 175/4781/24 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: начальник складу взводу матеріального забезпечення, військової частини НОМЕР_2 , сержант,

за ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 12.02.2024 року близько о 22:00 год. на території військової частини НОМЕР_2 , посадовими особами військової частини НОМЕР_2 було виявлено сержанта ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому з метою проведення огляду на виявлення вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння - ОСОБА_1 категорично відмовився, тобто своєю відмовою вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного порушення передбаченого ч.3 ст. 172 20 КУпАП. Також просить направити матеріали справи за підсудністю за належністю до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що зміст рішення суду першої інстанції вказує на те, що до встановлення події і складу правопорушення суд першої інстанції підійшов формально, матеріали досліджено лише поверхнево. Вказує, що суд залишив без уваги його письмові покази не вказавши мотивів, через які цей доказ було відхилено. Вважає, що суд не перевірив чи підтверджуються данні, що внесені в протокол, відповідними матеріалами. Вважає, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване та помилкове рішення, неправильно встановив фактичні обставини справи. Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не доданий акт огляду на стан сп`яніння, в якому був зафіксований факт перебування у стані сп`яніння, виявлений за результатами проведеного огляду з використанням спеціальних технічних засобів. Вказує, що від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, а лише наполягав на тому щоб огляд проходив в медичній установі. Вважає, що відсутність в матеріалах справи письмового направлення на огляд вказує на те, що сержанту йому не було запропоновано та забезпечене проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі. Вважає, що в протоколі чи в інших матеріалах справи не надані докази неможливості застосування технічних засобів відеофіксації, то участь свідків в проведенні огляду замість відеофіксації є недопустимою, а пояснення свідків мають бути визнані недопустимим доказом. Вказує, що він не перебував в м.Крамоторськ о 22-00 12.02.24, що підтверджується рішенням Костянтинівського міськрайонного суду, в якому зафіксовано, що 12.02.2024 року його автомобіль зупинили в 21-00 в м. Костянтинівка з відео фіксацією. Вважає, що направлені до суду матеріали справи складені 13.02.2024р. лише 08.04.2024 р., вказує на затримку у зв`язку з необхідністю сфабрикувати докази. Вважає, що всі документи додані до протоколу, складені ВСП з порушеннями. Вказує, що протокол адміністративного затримання та направлення на огляд в медичну установу не складалися, але фактично адміністративне затримання мало місце і було значно довше ніж передбачені законом 3 години, так як судячи з матеріалів справи затримано його було близько 22-00 12.02.24р, а складання протоколу відбулося лише 10-20 13.02.2024 року.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає заможливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, є правильним, оскільки в ній наведені підстави, на яких ґрунтується висновок судді про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу ДНК-2/932 від 13.02.2024 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, приблизно о 22.00 год. 12.02.2024 року під час виконання обов`язків військової служби сержант ОСОБА_1 , перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей) в м. Краматорськ, де був виявлений патрулем ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.15 год. 12.02.2024 року сержанта ОСОБА_1 було доставлено до розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час падання пропозиції сержанту ОСОБА_1 проведення огляду на виявлення вживання алкогольних напоїв було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння шляхом видихання повітря у спеціалізований прилад для визначення концентрації парів алкоголю в повітрі, що видихається «АЛКОНТ-М», проте військовослужбовець сержант ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого сержанту ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі, на що він також відмовився у присутності двох свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), про що було складено відповідний Акт № 1215 від 12.02.2024.

Відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність наступає за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, зокрема ч. 1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, по теперішній час.

Доводи апеляційної скарги, щодо сумнівів у підсудності матеріали справи Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, є безпідставними, оскільки відповідно до частини 1 ст.276 КУпАП за загальним правилом справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 25.07.2023 № 747/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

На підставі викладеного апелянтом не зазначені обґрунтовані підстави про непідсудність вказаного провадження Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Доводи апелянта про невизнання своєї вини у вчиненому та його як письмові пояснення надані до суду першої інстанції так і пояснення викладені у апеляційній скарзі щодо фактичних обставин справи, є безпідставними та такими, що спростовуються наявними письмовими доказами по справі і розцінюються апеляційним судом як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за пред`явлене йому обвинувачення у вчинені адміністративного правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Так доводи апелянта, що до протоколу про адміністративне правопорушення не доданий акт огляду на стан сп`яніння, в якому був зафіксований факт перебування у стані сп`яніння, виявлений за результатами проведеного огляду з використанням спеціальних технічних засобів та відсутність в матеріалах справи письмового направлення на огляд, що на його думку вказує на те, що йому не було запропоновано та забезпечене проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі, є безпідставними.

Апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи наявний Акт №1215 огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, від 12.02.2024 р. згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння шляхом видихання повітря у спеціалізований прилад для визначення концентрації парів алкоголю в повітрі, що видихається «АЛКОНТ-М», після чого відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення порядку виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта, що від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, а лише наполягав на тому щоб огляд проходив в медичній установі, оскільки вказане суперечить письмовим поясненням свідків, у яких вказано, що крім відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння шляхом видихання повітря у спеціалізований прилад, він також відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги, що в протоколі чи в інших матеріалах справи не надані докази неможливості застосування технічних засобів відеофіксації, то участь свідків в проведенні огляду замість відеофіксації є недопустимою, а пояснення свідків мають бути визнані недопустимим доказом, є безпідставними.

Відповідно до ст.266-1 КУпАП під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто згідно наявних матеріалів справи ОСОБА_1 пропонувався огляд на стан сп`яніння від якого, він відмовився, у присутності двох свідків, що не суперечить ст.266-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність процедури пропонування проходження огляду на стан сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення вимог процесуального закону, які б слугували підставою для визнання письмових показів недопустимим доказом та визнання процедури пропонування проведення огляду на стан сп`яніння і скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не перебував в м.Крамоторськ о 22-00 12.02.24, що підтверджується рішенням Костянтинівського міськрайонного суду, в якому зафіксовано, що 12.02.2024 року його автомобіль зупинили в 21-00 в м.Костянтинівка з відео фіксацією, ніяким чином не спростовує його факт перебування м.Крамоторськ о 22-00 12.02.24. Апелянтом не надано до апеляційного суду беззаперечних доказів свого перебування 12.02.24р. о 22 годині у іншому місті, а не м.Крамоторськ.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи складені 13.02.2024р. та направлені до суду лише 08.04.2024 р., що вказує на затримку у зв`язку з необхідністю сфабрикувати докази, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами які вказували на сфабрикування доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги, щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 , не є предметом апеляційного розгляду, оскільки наразі апеляційний суд розглядає питання законності оскаржуваного судового рішення та відповідність фактичних обставин зазначених у протоколі ДНК-2/932 від 13.02.2024 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

До апеляційного суду не надано документів та рішень суду про визнання дій особи, що склала протокол, або про інших осіб які здійснювали адміністративне затримання ОСОБА_1 , про визнання дій незаконними. До апеляційного суду також не надано підтверджуючих документів про оскарження цих дій, які апелянт вважає незаконними, таких як адміністративне затримання, тому апеляційний суд не вдається до оцінки даних доводів.

Щодо часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що протокол складено без порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, судом першої інстанції закрито провадження у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення без встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

На перевірку доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у своїй сукупності дає підстави зробити висновок про спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність події і складу адміністративного порушення у діях ОСОБА_1 передбачених ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Однак, за наслідками розгляду апеляційної скарги скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вищої інстанції не вправі погіршити становище особи, щодо якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В даному випадку відсутні апеляційні вимоги задля можливості апеляційному суду визнати особу винною. Норми діючого КУпАП в рамках розгляду апеляційної скарги особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення в напрямку погіршення становища особи.

Також апеляційний суд зазначає, що законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Факт спливу строків передбачених ст. 38 КУпАП, апелянтом не оспорюються.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя