ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2182/24 Справа № 202/7686/24 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційні скарги захисника Задорожньої Вікторії Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 03.06.2024 року о 17 год. 19 хв. ОСОБА_1 в м. Дніпро на вул. Старочумацькій, 9 керував транспортним засобом WOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Задорожня В.О. подала апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначає, що суд першої інстанції однобічно та неповно з`ясував обставини справи, не долучив до матеріалів справи клопотання про закриття кримінального провадження та не надав жодної оцінки запереченням які викладені в клопотанні.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом; будь-які відомості про надходження інформації про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння на лінію 102 в матеріалах справи відсутні, що свідчить про відсутність підстав для перевірки документів у останнього.

Також зазначає, що на відеозаписах зафіксовано упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 та істотні порушення з боку працівників поліції при спілкуванні з ним.

Також вказує, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції жодного разу не відмовився від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я, про можливість проходження такого огляду йому навіть не було повідомлено.

Посилається на те, що працівниками поліції умисно не було вручено ОСОБА_1 направлення в заклад охорони здоровя. Рапорт працівника поліції не може бути налженим доказом у справі

Зазначає, що КУпАП не передбачена можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник Задорожня В.О. в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

ОСОБА_1 надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, рапортом працівника поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, на відеозаписі зафіксовано як працівники поліції підходять до транспортного засобу в якому перебуває ОСОБА_1 , який стоїть на проїзній частині дороги, повідомляють останньому про те, що його було зупинено у звязку з надходженням виклику на лінію 102 орієнтування, що водій даного транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Надалі, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, на що останній відмовляється.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що даним відеозаписом підтверджено факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а тому, доводи апеляційної скарги про те, що останній не керував транспортним засобом є нікчемними.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції жодного разу не відмовився від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я, про можливість проходження такого огляду йому навіть не було повідомлено.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Тільки в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, працівники поліції не зобовязані були пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, оскільки, відповідно до відеозапису, останній відмовився від проходження огляду за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Наявні в матеріалах справи докази, в своїй сукупності, підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 907482 від 03 червня 2024 року обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду є причиною притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, апеляційним судом не приймаються.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції відносно ОСОБА_1 , а також спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності прийнятого рішення судом першої інстанції.

Таким чином, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Задорожній Вікторії Олександрівні в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року.

Апеляційні скарги захисника Задорожньої Вікторії Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун