Справа № 127/3076/24
Провадження № 3/127/865/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД", вул. Келецька, буд. 132, кв. 98 в м. Вінниці, громадянки України, ідентифікаційний номер ,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД", вчинила порушення порядку ведення податкового обліку внаслідок неправомірного декларування показників в податковій декларації з ПДВ за вересень 2023 року на суму 19 869,21 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 "Сума від`ємного значення, що не перевишує суму, обчислену відповідно до пункту 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку.

В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Захарченко Олександр Валерійович не з`явилися, хоча, як вбачається з матеріалів справи, судом вживалися заходи для їх виклику в судові засідання, проте до суду надійшло клопотання від адвоката Захарченка О.В., в якому він просив закрити провадження у справі в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки йдеться про порушення, які відбулися у конкретному податковому періоді - вересень 2023 року, або ж на підставі ст. 252 КУпАП закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного праовпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту. Відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України у випадку якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України). Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. При цьому у пункті статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання. Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України). Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України). Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V ПК України, контролюючим органом податкове приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 3/34-00-07-02 від 15 січня 2024 року складений відносно головного бухгалтера ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД" у зв`язку із порушенням порядку ведення податкового обліку на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 676/34-00-07-06/36328597 від 12 грудня 2023 року. Будь-які інші докази, окрім зазначеного акту та протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні. У матеріалах справи, що розглядається відсутні відомості про винесення контролюючим органом повідомлення-рішення на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки. Відтак не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначеною контролюючим органом сумою бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку. З вищезазначеного випливає, що складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 163-1 КУпАП, на підставі самого тільки акту документальної позапланової виїзної перевірки є передчасним.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, дана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення або ж наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

В абзаці першому ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Викладене вище дозволяє дійти висновку про те, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й встановлення винуватості чи невинуватості особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд позбавлений можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Тобто, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року, в якій, зокрема зазначено, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 7, ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 7, ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 268, 277, 283 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя