Справа № 461/5928/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В.
Провадження № 33/811/1253/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю, особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади головного спеціаліста Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, який відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції фактично необґрунтовано розширено диспозицію ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в частині «без поважних причин» до «без поважних причин протягом усього тридцяти денного строку», що поставило ОСОБА_1 , як особу, що притягалась до адміністративної відповідальності, в завідомо невигідне становище та позбавило ОСОБА_1 права використати всі надані йому законом 30 днів для подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Звертає увагу, що твердження ОСОБА_1 про перебування на амбулаторному лікуванні в період з 29 грудня 2023 року до 19 лютого 2024 року підтверджуються об`єктивною наявністю в цей період триваючого захворювання, що підтверджується матеріалами справи, не суперечать іншим доказам, що наявні у справі та не були спростовані в рішенні суду першої інстанції.

Зауважує, що 23 січня 2024 року ОСОБА_1 все ж було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, свідчить про відсутність умислу на невчасне подання декларації, оскільки таке невчасне подання декларації було спричинене випадковим збігом тяжких обставин, а саме фізичного та морального стану ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, виступ прокурора ОСОБА_2 , який заперечив вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в-г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23 липня 2021 року (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня, та охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Пунктом 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384 прийнятий 20 вересня 2023 року, набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Згідно з наказом капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції Ігоря ТИМОЧКО, ОСОБА_1 був звільнений 15.12.2023 з посади головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями до 00:00 год. 15.01.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 23.01.2024 о 19:53 год, тобто несвоєчасно.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 560 від 10.07.2024; письмовими пояснення ОСОБА_1 від 25.06.2024; письмовими пояснення ОСОБА_1 від 31.07.2024; наказом капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції Ігоря ТИМОЧКО про призначення 13.11.2023 ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; наказом капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції про звільнення ОСОБА_1 15.12.2023 з посади головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; посадовою інструкцію головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення); особовою карткою державного службовця № 2; зобов`язанням щодо дотримання вимог, пов`язаних зі службою в Державній кримінально-виконавчій службі України, кодекс професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, скриншоти із офіційного сайту НАЗК, та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Апеляційні доводи про те, що судом першої інстанції фактично необґрунтовано розширено диспозицію ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в частині «без поважних причин» до «без поважних причин протягом усього тридцяти денного строку», що поставило ОСОБА_1 , як особу, що притягалась до адміністративної відповідальності, в завідомо невигідне становище та позбавило ОСОБА_1 права використати всі надані йому законом 30 днів для подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є безпідставними у силу того, що згідно вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону, у ОСОБА_1 , як особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями та суб`єкта, на якого поширюється дія Закону виник обов`язок подати декларацію не пізніше 00:00 год. 15.01.2024 року.

Твердження апелянта про те, що 23 січня 2024 року ОСОБА_1 все ж було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, свідчить про відсутність умислу на невчасне подання декларації, оскільки таке невчасне подання декларації було спричинене випадковим збігом тяжких обставин, а саме фізичного та морального стану ОСОБА_1 .. апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 23.01.2024 о 19:53, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Також твердження ОСОБА_1 про перебування на амбулаторному лікуванні в період з 29 грудня 2023 року до 19 лютого 2024 року підтверджуються об`єктивною наявністю в цей період триваючого захворювання не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інші обставини справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк