П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 538/784/24

Номер провадження 3-зв/530/1/24

07.08.2024 м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі судді Ситник О.В., секретаря судових засідань Стрілець Л.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у адміністративній справі ОСОБА_1 в режимі відеоконференції , розглянувши заяву судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., про самовідвід у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

З Полтавського апеляційного суду надійшла постанова Полтавського апеляційного суду від 19.07.2024 року якою задоволено подання Гадяцького районного суду Полтавської області про направлення заяви судді Максименко Л.В. про самовідвід по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КупАП на розгляд до іншого суду та матеріали заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід направлено до Зіньківського районного суду Полтавської області та 30.07.2024 року розподілено судді Зіньківського районного суду Ситник

З матеріалів вбачається, що автоматизованою системою документообігу в провадження судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. розподілено справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №538/784/24).

10.07.2024 року суддя Максименко Л.В. заявила собі самовідвід по розгляду даного адміністративного матеріалу з підстав того, що нею, як слідчим суддею, досліджувались деякі документи, що містяться в справі про адміністративне правопорушення. Крім того дані події відбувалися одномоментно в тому ж місці, в один і той же час і відносно однієї і тієї ж особи. Злісна непокора працівникам поліції випливає із невідкладного обшуку, який проводився за місцем проживання ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №0000311 від 23.04.2024 за ч. 1 ст.377 КК України. Таким чином, як стверджує суддя Максименко Л.В. -винесені нею рішення, як слідчим суддею, можуть мати преюдиційне значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення та викликати обґрунтовані сумніви у неупередженості суду, прохала при розгляді заяви про самовідвід у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні КУпАП - застосувати аналогію права.

Суд зазначає, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді, а тому при розгляді вище згаданої заяви про самовідвід, слід виходити з аналогії права, застосувавши норми кримінального процесу.

Натомість, діючими Кримінальним процесуальним кодексом України, ЦПК, КАСУ врегульовано питання щодо відводів та самовідводів судді, а тому, при розгляді даної адміністративної справи, суд вважає необхідним застосувати аналогію права.

В судове засідання суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій прохала розгляд справи проводити без її участі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання та надіслав його через електронний суд про розгляд заяви за його обов`язкової участі у режимі відео конференції із Лохвицьким районним судом Полтавської області оскільки він бажає надати пояснення - з`явився в режимі відео конференції, проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності заперечував. На запитання суду відповів що він розуміє що в даному судовому засідання розглядається самовідвід судді а не розглядається справа про притягнення його до адміністративної відповідальності , стверджує що довіряє теперішньому складу суду, а задоволення відводу сприятиме непомірному затягуванню розгляду справи. Також на запитання суду відповів що він вважає що відсутні будь які підстави для задоволення самовідводу , дійсно суддею Максименко Л.В. були винесені ухвали як слідчого судді про обшук і про арешт майна , він їх не оскаржував оскільки у нього не було захисника і під час розгляду клопотання про арешт його майна він не був повідомлений належним чином і ці ухвали набрали законної сили , але він вважає, що протокол про злісну непокору працівнику поліції був складений тому , що всі ці події взаємозв`язані і навпаки те що суддя Максименко Л.В. обізнана з деякими документами які фігурують і в клопотаннях які вона розглядала як слідчий суддя і в адміністративному матеріалі , який складений відносно нього по ст. 185 КУпАП це дуже добре і позитивно на його думку , тобто він вважає що немає підстав а ні процесуальних відводити суддю у процесі при розгляді адміністративного матеріала і він вважає і наполягає на тому , щоб при розгляді адміністративного матеріала саме суддя Максименко Л.В. розібралась у обставинах та в рамках правового поля в розумінні процесу по КУпАП з`ясувала чи було взагалі вчинене адміністративне правопорушення і чи винна особа у його вчиненні , тому прохав відмовити у задоволенні заяви про самовідвід .

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п.2 ст.4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів у діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний не вчиняти дій та не приймати рішень по суті в рамках виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Із практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», пп. 28 та 30, «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасника адміністративного провадження ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для задоволення заяви про самовідвід судді, оскільки обставини щодо упередженості судді Максименко Л.В., відсутні, особа стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 довіряє наявному складу суду отже дані обставини не є у відповідності до ст.ст.75, 76 КПК України підставою для відводу судді.

Судом не встановлено під час розгляду заяви про самовідвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. будь-якої упередженості з її боку.

Враховуючи вищевикладене, заява про самовідвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1.У задоволенні заяви про самовідвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Людмили Валентинівни у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №538/784/24) - відмовити.

2.Матеріали справи про адміністративне правопорушення №538/784/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії Гадяцького районного суду для передання раніше визначеному судді згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.08.2024 року

Суддя Зіньківського районного суду О.В.Ситник