Провадження №: 3-в/336/73/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 26.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Дане подання мотивоване тим, що 01.06.2022 року до Шевченківського РВ з питань пробації на виконання надійшла постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після отримання постанови суду порушник був викликаний до Шевченківського РВ з питань пробації на 08.06.2022 року для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення, а також наслідків ухилення від виконання суспільно корисних робіт та вручення направлення для відбування призначеного стягнення. Однак за викликом до уповноваженого органу з питань пробації порушник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до п. 13.10 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, 09.06.2022 року ОСОБА_1 був надісланий повторний виклик про необхідність явки 16.06.2022 року, однак за викликом порушник до уповноваженого органу з питань пробації знову не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно п. 13.10 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, якщо порушник не з`явився за викликом до уповноваженого органу з питань пробації після двох викликів, уповноважений орган з питань пробації надсилає запит до відповідного органу реєстрації або органу державної виконавчої служби, або органу поліції з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання.

Надалі був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 та в ході перевірки було встановлено, що правопорушник знаходиться вдома та йому було вручено виклик з метою явки до Шевченківського РВ з питань пробації на 22.06.2022 року.

22.06.2022 року до Шевченківського РВ з питань пробації з`явився ОСОБА_1 , з ним була проведена бесіда, під час якої роз`яснено порядок та умови виконання стягнення, а також наслідки ухилення особи від виконання суспільно корисних робіт. Порушник попереджений, що згідно ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення від відбування суспільно корисних робіт підлягатиме притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а у випадку злісного ухилення від відбування стягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

Порушнику не видавалось направлення на КП «Запоріжремсервіс» ЗМР у зв`язку з тимчасовим припиненням з 01.03.2022 року виконання адміністративних стягнень у виді суспільно корисних робіт.

В письмових поясненнях від 22.06.2022 року ОСОБА_1 зобов`язався з`явитись за викликом до УОзПП для отримання направлення та приступити до робіт у разі відновлення робіт на КП «Запоріжремсервіс».

З метою можливих обставин в житті та належного виконання постанови суду від 26.04.2022 року, працівниками Шевченківського РВ з питань пробації були здійснені телефонні дзвінки порушнику, але порушник телефонні дзвінки ігнорував. Тому 16.05.2023 року ОСОБА_1 був направлений виклик на адресу проживання на 26.05.2023 року.

За викликом на 26.05.2023 року до ОСОБА_2 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

11.07.2024 року працівниками Шевченківського РВ з питань пробації були здійснені дзвінки правопорушнику, але поспілкуватись щ ним не виявилось можливим так як останній дзвінки ігнорує. Через мобільний додаток viber було направлено повідомлення щодо обов`язкової явки до УОзПП на 14.07.2023 року.

17.07.2023 року ОСОБА_1 прибув до Шевченківського РВ з питань пробації та надав письмові пояснення про те, що він підробляє неофіційно, відрахування за виконавчим листом не проводяться, оскільки давно не виплачується заробітна плата, від відбування адміністративного стягнення не відмовляється. Зобов`язався з`явитися до органу пробації для отримання направлення у разі відновлення робіт на КП «Запоріжремсервіс».

12.01.2024 року в ході спілкування працівників Шевченківського РВ з питань пробації зі ОСОБА_1 , останній повідомив що проживає за тією ж адресою, працює неофіційно, кошти для погашення заборгованості по аліментам не утримувались.

На виклики до Шевченківського РВ з питань пробації на 26.02.2024 року та 04.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

20.03.2024 року ОСОБА_1 був направлений повторний виклик до органу пробації на 29.03.2024 року, однак правопорушник на виклик не з`явився. Поспілкуватись з порушником по телефону не вдалось, оскільки останній виклики ігнорує та на дзвінки не відповідає.

За повідомленням Шевченківського відділу ДРАЦС, актовий запис про смерть відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлений.

Згідно з відповіддю Центрального ВДВС у м. Запоріжжі, за даними виконавчого документа адреса боржника АДРЕСА_1 .

За даними Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.11.1999 року по теперішній час.

01.04.2024 року працівниками Шевченківського РВ з питань пробації був здійснений вихід за місцем мешкання правопорушника. Під час перевірки двері квартири АДРЕСА_2 ніхто не відчинив. В дверях квартири був залишений виклик до УОзПП на 03.04.2024 року.

На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає.

03.04.2024 року ОСОБА_1 до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

За повідомленням ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, під час перевірки на неодноразові виходи за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив. Вжитими заходами встановити місцезнаходження правопорушника виявилось неможливим.

На виклики до Шевченківського РВ з питань пробації 09.05.2024 року та 17.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явився.

Станом на 11.06.2024 року ОСОБА_1 адресу місця реєстрації не змінював, що підтверджується відповіддю з Департаменту адміністративних послуг ЗМР.

Згідно з повідомленням ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, під час здійснення виходу за місцем проживання правопорушника, встановлено, що зі слів батька ОСОБА_1 наразі знаходиться у Польщі.

Станом на 08.04.2024 року місце перебування ОСОБА_1 невідоме, невідбутий строк стягнення у виді суспільно корисних робіт складає 120 годин. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-2 КУпАП скласти неможливо, оскільки правопорушнику не видавалось направлення для відбування стягнення у виді суспільно-корисних робіт.

Враховуючи обставини, що унеможливлюють виконання постанови суду, Шевченківський РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області просить про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 шляхом звільнення його від відбування даного стягнення на підставі закінчення строку давності виконання.

Натомість в поданні не зазначено, в який саме спосіб та яке саме питання ініціатор подання пропонує вирішити суду та, на якій підставі, передбаченій чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.247КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування ст. 80 КК України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років, оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання, тобто невиконання постанови суду сталося не з його вини.

За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду від 26.04.2022 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

З даних АСДС «Д-3» вказана постанова набрала законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду була вчасно направлена для виконання, тобто звернута до виконання у передбачений чинним законодавством строк, та 22.06.2022 року ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт в установленому порядку.

Натомість, як ОСОБА_1 не було вручено направлення на підприємство для відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, не було належним чином перевірене місцезнаходження правопорушника.

На підставі п.13.13. «Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» затвердженого наказом МЮУ № 474/5 від 19.03.2013 року, якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місце перебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови. Порядком не передбачено проведення розшуку осіб, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт місцеперебування яких невідоме, однак і не заборонено вживати додаткові заходи, спрямовані на встановлення їх місця проживання. Працівникам уповноважених органів з питань пробації, з метою отримання необхідної інформації про можливе місце перебування порушника можуть проводити додаткові заходи.

Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин не виконав, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Подання та матеріали особистої справи №18/2021 не містять відомостей, що органом пробації вживалися передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення наразі є передчасним.

Викладені у поданні доводи щодо неодноразового звернення органу пробації до суду з поданнями про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, які були повернуті судом без вирішення по суті, а також у зв`язку з відмовою у їх задоволенні, не є правовою підставою для звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду.

Керуючись ст. 304, 321-4 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк