Провадження № 3/175/6195/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №58/05-99-24-08 від 19.06.2024 року за результатами відпрацювання (моніторингу) громадян, які здійснюють господарську діяльність через мережу Інтернет без державної реєстрації суб`єкта господарювання (Лист ДПС України від 30.11.2023 №30336/7/99-00-24-04-03-07) встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснює господарську діяльності без державної реєстрації,зокрема в соціальній мережі Олх (користувач - ОСОБА_2 , контактний телефон НОМЕР_2 ), місце проживання - Україна. АДРЕСА_2 .

В ході перевірки було встановлено, що вчинив правопорушення, а саме - провадження господарської діяльності без державної реєстрації через мережу Інтернет, 05.05.2024 року через мережу Інтернет (платформа Оlх) (користувач - ОСОБА_2 , контактний телефон НОМЕР_2 ) розміщено (опубліковано) інформацію (публікації, фото, статуси, відгуки) даним користувачем про здійснення послуг з ремонтно - будівельних робіт по Краматорську при цьому згідно з даними ІКС ДПС України відсутня інформація щодо державної реєстрації платником податків ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , чим порушено вимоги пункту 2 статті 19, пункту 1 статті 58 Господарського кодексу України та норми Податкового кодексу України. Відповідальність передбачена частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 вину не визнав та надав суду заперечення стосовно складеного відносно нього протоколу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Головним державним інспектором як доказ вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано знімки екрану з платформи OLX в мережі Інтернет. Будь-яких анкетних даних продавця, відомостей про прізвище, ім`я, по батькові, домашню адресу користувача вказаного облікового запису, знімки екрану не містять. Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

До матеріалів справи не додано жодних пояснень свідків чи очевидців, які б могли підтвердити факт продажу ОСОБА_1 товару чи надання послуг.

У протоколі про адміністративне правопорушення не відображений факт отримання ОСОБА_1 прибутку.

Матеріали справи не містять даних стосовно вилучення грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд при винесенні постанови буде позбавлений можливості застосувати такий вид адміністративного стягнення, як штраф з конфіскацією грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, роздруківка з платформи «OLX» в мережі Інтернет не містить відомостей про те, що оголошення про продаж товарів чи надання послуг були розміщені саме ОСОБА_1 і вказані товари та послуги були ним в подальшому реалізовані. А в додатках до матеріалів справи відсутній протокол контрольної закупки.

Таким чином, суд не може розцінювати протокол про адміністративне правопорушення №58/05-99-24-08 від 19.06.2024 року як належний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому, за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Так, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 р. №3 господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої- безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Відповідно до Господарського кодексу України:

-під господарськоюдіяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва,спрямована на виготовлення та реалізацію продукції,виконання робітчи наданняпослуг вартісногохарактеру,що маютьцінову визначеність.Господарська діяльність,що здійснюєтьсядля досягненняекономічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) - ч. ч. 1, 2 ст. 3;

- суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці ч. ч. 1, 2 ст. 55;

- підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку ст. 42.

З наведеного випливає, що відповідальність фізичних осіб за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання на підставі ч. 1 ст. 164 КУпАП може наставати винятково в разі провадження господарської діяльності з метою одержання прибутку, тобто лише підприємницької діяльності.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 55-1 ГК України незареєстрованість у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством, є ознакою саме фіктивності діяльності суб`єкта господарювання, відповідальність за яку КУпАП не передбачає (лише за фіктивне банкрутство ст. 166-17).

Відповідальність фізичноїособи напідставі ч.1ст.164КУпАП запровадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єктагосподарювання настає за умови доведення ознак підприємництва в діях особи, що притягується до відповідальності,тобто діяльність такої особи повинна містити саме ознаки підприємницької діяльності в розумінні чинного законодавства.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

За змістом ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За визначенням ст. 42 ГК підприємницька діяльність характеризується такими ознаками як самостійність, ініціативність, систематичність, власний ризик, спрямованість на визначений результат - одержання економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

Докази того, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність (є фізичною особою - підприємцем або керівником господарської організації) суду не надані.

Згідно зі ст.10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження того, що ОСОБА_1 проводив саме господарську діяльність. В протоколі не відображені будь-які інші діяння, що утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а суд позбавлений права самостійно змінювати або уточнювати фабулу правопорушення на шкоду особі, стосовно якої складено протокол, оскільки ця фабула по суті становить формулювання обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. При цьому суд повинен діяти, як незалежний орган правосуддя, а не як сторона обвинувачення, відшукуючи в діях особи ознаки правопорушень, які не були відображені в протоколі.

Матеріали провадження про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 , як суб`єкта господарювання, отримання нею систематичного прибутку, того що надання послуг з продажу товару відбувалося з власної ініціативи та на власний ризик, самостійно та систематично (два і більше разів), що, є необхідними ознаками господарської діяльності.

Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

З урахуванням вищевикладеного, факт інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення щодо провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання не є доведеним, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним провадження у цій справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 8, 9, ч.1 ст.164, 245, 247, 268, 280, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником чи захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Ребров С.О.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова набрала чинності _____________________року.