Дата документу 12.08.2024Справа № 554/7979/24
Провадження № 3/554/2024/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Січиокно Т.О., розглянувши матеріал, який надійшов з Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області , УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 211744 від 28.07.2024 року слідує, що 28 липня 2024 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови), вчинила домашнє насильство стосовно свого брата ОСОБА_2 , а саме: за адресою спільного проживання, вчиняла умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюваннях нецензурною лайкою на його адресу, кричала, махала руками, намагалася вибити двері, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того,із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 318434 від 28.07.2024 року слідує, що 28 липня 2024 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 ,стосовно якої 28.07.2024 року винесено терміновий заборонний припис серії АА171215 про зобов`язання залишити місце проживання ( перебування) постраждалої особи або заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи або заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, не виконала його, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою суду від 06.08.2024 року вказані справи об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася та пояснила, що конфлікт існує між нею та братом ОСОБА_2 з приводу поділу житлового приміщення і є наслідком тривалих неприязних відносин, при цьому вказала, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий.

Заслухавши пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, приходжу до такого висновку.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки в її діях відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між нею та братом ОСОБА_2 з приводу поділу квартири.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 211744 від 28.07.2024 року слідує, що 28 липня 2024 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови), вчинила домашнє насильство стосовно свого брата ОСОБА_2 , а саме: за адресою спільного проживання, вчиняла умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюваннях нецензурною лайкою на його адресу, кричала, махала руками, намагалася вибити двері, погрожувала фізичною розправою.

Проте, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні переконливі дані щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини, як відсутність доказів події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності достатніх доказів події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285, 287 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а:

закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Січиокно Т.О.