справа № 619/7214/24
провадження № 3/619/2091/24
ПОСТАНОВА

іменем України

16 вересня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одноробівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 23.07.2024 по 07.09.2024 в управлінні НОМЕР_1 прикордонного загону проведено службове розслідування за фактом з`ясування причин та умов відходу внаслідок обстрілів 22.07.2024 російськими окупаційними військами особового складу дев`ятої прикордонної застави (з АДРЕСА_2 ) третьої прикордонної комендатури (з м.д.н.п. Козача Лопань) в районі н.п. Сотницький Козачок з позиції сП «Глобус», сП «Джек», сП «Гаваї», сП «Тоніс», сП «Пірат».

Під час проведення службового розслідування встановлено факт самостійного прийняття рішення щодо залишення позиції старшим на сП «Тоніс» старшим сержантом ОСОБА_2 без наказу (дозволу) старшого начальника, а саме: 22 липня 2024 року старший позиції сП «Тоніс» самостійно прийняв рішення та здійснив відхід з позиції без наказу (дозволу) старшого начальника до початку відходу.

ОСОБА_2 здійснив невиконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, які визначені Статутами ЗСУ, а саме: у самостійному прийняті рішення про зміну положення позицій під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації, таким чином допущено порушення: військової присяги в частині сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, наказів командирів, збереження державної і військової таємниці: додержання статутів Збройних Сил Україні та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги cт. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині невиконання зобов`язання виконувати службові обов`язки доручені йому за посадою; ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою; ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України; ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна досягається шляхом: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів: вимог військових статутів: бойового розпорядження начальника 4 ПРИКЗ від 12.06.2024 № 1642 (гриф), у частині заборони самовільного відходу особового складу із займаних позицій, без дозволу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що здійснення маневру - відхід з позиції без наказу (дозволу) старшого начальника до початку відходу, було потрібно для збереження життя особового складу, оскільки противник вів обстріли позицій з СПГ (три розриви до 10 м.), стрілецької зброї, а також вівся танковий обстріл, внаслідок чого була розбита їх позиція та неможливо було вести оборонні дії. Під час першого танкового обстрілу з їх групи отримали осколкові поранення два військовослужбовця, про що намагались доповісти на КСП, але зв`язку не було. Обстріл з танку продовжувався, тому ним було прийнято рішення про відхід та евакуацію поранених та особового складу на СП для збереження життя військовослужбовців. В цьому бою ОСОБА_2 також зазнав поранення. Внаслідок відходу особового складу із займаної позиції, втрат особового складу не було, щиро розкаявся у вчиненому. Зазначив, що з цих подій ним зроблені висновки, стверджував, що сумлінно і чесного виконував і продовжує виконувати військові обов`язки з відсічі збройної агресії російської федерації.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проаналізувавши всі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складено уповноваженою на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення;

- поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9

- наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про призначення службового розслідування»;

- висновком службового розслідування за фактом з`ясування причин та умов відходу особового складу дев`ятої прикордонної застави (з АДРЕСА_2 ) третьої прикордонної комендатури (з АДРЕСА_3 ) з позицій СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », СП « ОСОБА_10 », СП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », СП « ІНФОРМАЦІЯ_5 », СП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » внаслідок обстрілів 22.07.2024 російськими окупаційними військами позицій НОМЕР_3 прикордонної застави НОМЕР_4 прикордонної комендатури.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 34 КУпАП щире розкаяння винного, судом визнається обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, які відповідно до статті 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

При призначенні стягнення, суд враховує те, що дії ОСОБА_2 не спричинили жодної матеріальної шкоди, наслідки вчинення даного правопорушення не представляють суспільної небезпечності, дані про притягання останнього до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Беручи до уваги обставини справи, відомості про особу ОСОБА_2 , який до адміністративної відповідальності притягається вперше, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини та враховуючи, що наслідки виявленого правопорушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали шкоди державним чи суспільним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для виховного впливу ОСОБА_2 , це буде справедливе рішення, достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 22, 33, 34, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 17215 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. І. Риков