Провадження № 33/4808/814/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Томина С.В. на постанову Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

З матеріалів справи, слідує, що водій ОСОБА_1 21.06.2024 року приблизно о 17 год. 70 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 70, керував транспортним засобом марки "Volkswagen ID 4" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу "Alcotest Drager", результат позитивний 0,24% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржуючи вказану постанову захисник Томин С.В. вважає її незаконною, необґрунтованою, оскільки прийнята з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Стверджує, що суд першої інстанції взагалі не досліджував наявні в матеріалах справи докази та не дав їм належну правову оцінку. Зокрема, не дано належної оцінки відеоматеріалам наявним в матеріалах справи, оскільки матеріали справи суперечать фактам події.

Зазаначає, що ОСОБА_1 не усвідомлював того, що показники приладу "Драгер" не вказують на перебування його у стані алкогольного спяніння, і погодившись із ними, він нестиме адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Тобто працівники поліції приховували вказану обставину, створивши у ОСОБА_1 переконання про те, що показники приладу "Драгер" свідчать про перебування його у стані алкогольного спяніння і для спростування вказаної обставини йому необхідно пройти огляд у закладі охорони здоровя.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До початку апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Томин С.В. подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримують у повному обсязі просять її задовольнити.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи (а.с.1) ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак суд який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконав.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Щодо проведеного медичного огляду гр. ОСОБА_1 на місці зупинки із застосування спеціального приладу суд зазначає наступне.

Інструкцією до приладу Drager Alcotest 6810 визначено, що діапазон вимірювання концентрації алкоголю в крові складає від 0,00 % до 5,00 %, похибка вимірювання складає до 0,017 %.

Відповідно п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 р/ № 1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи роздруківки з приладу Drager Alcotest 6810 № ARCD 0525 тест був проведений 21.06.2024 р. о 17 год. 38 хв. при температурі +43,0 °C

Тому, з урахування визначеної технічною документацією похибки вимірювання приладу Drager Alcotest 6810 та вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції результат тесту, який був проведений 21.06.2024 р. та дорівнював 0,24 % не дає достатньої підстави для встановлення у гр. ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

У всіх випадках максимальний рівень утримання алкоголя у крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крови або 0,25 мг на літр повітря, що видихається».

Тобто мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря яке видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі що видихається 0,25 %.

В зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що наявність у повітрі що видихається вмісту алкоголю рівному 0,24 % не є станом алкогольного сп`яніння і відповідно відсутні підстави для притягнення до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, належні та допустимі докази того, що мав місце один з найважливіших елементів складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, відсутні.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд позбавлений можливості збору доказів.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами розгляду справи не встановлено складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю, так як відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Томина С.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.07.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз