Номер провадження: 33/813/1655/24
Справа № 515/325/24
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 13.05.2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст. 122-4 КУпАП, та на нього накладені адміністративні стягнення:

-за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

-за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

-за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП ОСОБА_1 визначене остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 19.02.2024 року, о 15:00 год., в Одеській області, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Папаніна, 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєєстратор NC-M6B № 000021, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 19.02.2024 року, о 15:00 год., в Одеській області, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Папаніна, 23, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме при повороті ліворуч чи праворуч не вибрав безпечну швидкість руху, не переконався у безпеці, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на придорожнє дерево біля будинку №23 по вул. Папаніна. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, 19.02.2024 року, 15:00 год., в Одеській області, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Папаніна, 23, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме здійснивши наїзд на придорожнє дерево біля будинку №23 по вул. Папаніна, після чого залишив місце ДТП, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст..122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вказує, що суддя місцевого суду безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за вказаними статтями; не врахував, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з порушенням встановленого порядку, без участі свідків та без проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я.

Також апелянт зазначив про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, мотивуючи тим, що в результаті його неуважних дій був пошкоджений його автомобіль, але не створена небезпека іншим учасникам дорожнього руху, тому вважає, що відсутнє порушення ним п.12.1 ПДР України.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Дукіна С.В., які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив здійснювати розгляд за його відсутності.

Крім того, захисник Дукін С.В. подав до апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду без участі захисника та ОСОБА_1 , у зв`язку із їх неможливістю прибуття до суду.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши об`єднані матеріали справи про адміністративні правопорушення за ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що прийнята з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 477921, серії ААД № 477922, та серії ААД № 477923, які складені 19.02.2024 року в період часу з 16:00 по 16:20 год. та які містять відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративних правопорушень. Від підпису вказаних протоколів та надання в них пояснень ОСОБА_1 відмовився;

-рапортом про реєстрацію в ЄО за №748 від 19.02.2024 року, відповідно до якого 19.02.2024 року, о 15:15 год., надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 19.02.2024 року, о 15:00 год., за адресою: Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул.Папаніна, буд.23 , автомобіль в`їхав у дерево та зник з місця пригоди. Заявник ОСОБА_2 . Результат відпрацювання: Особа на яку вказав свідок: ОСОБА_1 . Подія: ДТП без травмованих, відносно ОСОБА_1 складені відповідні адміністративні протоколи.

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке було видано 19.02.2024 року, о 16:15 год., ОСОБА_1 , який був направлений до КП «Арцизька ЦЛ» в м. Арциз Болградського району Одеської області. Огляд поліцейським не проводився, оскільки водій відмовився;

-схемою місця ДТП, з якої встановлено, що ДТП сталася 19.02.2024 року, о 15:00 год., в Одеській області, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Папаніна, біля буд.23. На схемі позначено дерево, на яке скоєно наїзд; слід поверхневого юзу автомобіля «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , та напрямок руху вказаного автомобіля до ДТП;

-фотокартками із зображеннями автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з яких вбачається, що автомобіль має механічні пошкодження переднього бамперу та капоту;

-відеозаписом з нагрудного відеореєєстратора №000021, з якого встановлено, що 19.02.2024 року після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не заперечував факт керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв. На вимогу поліцейських щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Також на відео водій ОСОБА_1 підтвердив, що скоїв ДТП та поїхав з місця події.

Місцевий суд визнав доведеним порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-п.10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п.12.1 ПДР України відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п.2.10 «а» ПДР України, відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду, що наявні в справі докази відповідають критерію належності, допустимості та достатності, а їх сукупність вказує на обґрунтованість висновку місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає безпідставними твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, з посиланням на те, що в результаті його неуважних дій був пошкоджений лише його автомобіль, але не створена небезпека іншим учасникам дорожнього руху, що на його думку свідчить про відсутність порушення п.12.1 ПДР України, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР, Правил), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.2.3б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим за ст.124 КУпАП, зокрема за порушення п.п.10.1, 12.1 ПДР України.

Встановлені місцевим судом та перевірені апеляційним судом обставини події ДТП, яка мала місце 19.02.2024 року та докази, не викликають у апеляційного суду сумнівів щодо правильності встановлення місцевим судом обставин пригоди та винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, зокрема за ст.124 КУпАП.

З переглянутих судом відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 19.02.2024 року, зокрема: на відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , поряд з яким знаходився автомобіль «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, ОСОБА_1 фактично не заперечував того, що керував вказаним автомобілем, в?їхав в дерево, після чого залишив місце пригоди. Крім того, на вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру технічного засобу «Драгер», так і у відповідному закладі охорони здоров?я ОСОБА_1 відмовився. Від надання своїх письмових пояснень, а також підпису протоколів останній також відмовився.

Доводи апелянта про незаконність оскарженої постанови з посиланням на не проведення його огляду на стан алкогольного сп?яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду, а працівники поліції не вправі примушувати особу.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі, на що останній відмовився, обставини справи беззаперечно вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На відеозаписі судом не встановлено дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколах обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд також визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП

Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, з урахуванням приписів ст.36 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 13.05.2024 року,

якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський