Провадження № 33/824/2220/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 грудня 2023 року о 00 год. 35 хв. в м. Києві по вул. (просп.) Романа Шухевича, 2, керував автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзізахисника Сіренка М.Ю. вказано, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. На обґрунтування вказаного захисник зазначив, що зазначені в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння ніяким чином працівниками поліції виявлено та перевірено не було, а також не було зафіксовано відповідно до вимог закону факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейський запропонував йому пройти огляд лише за допомогою спеціального приладу «Драгер», хоча отримавши відмову повинні були запропонувати водієві поїхати на огляд до медичного закладу та скласти відповідне направлення. Також вказав, що поліцейські неправильно роз`яснили ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР України, зазначивши, що він має право відмовитися від проведення огляду на стан сп`яніння, хоча вказаний пункт передбачає, що водій навпаки повинен на вимогу поліцейського пройти огляд, що свідчить про те, що працівники поліції схилили ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, а тому в цьому випадку його відмова від проходження огляду не може становити складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази його свідомого ухилення від проходження медичного огляду. Додатково зазначив, що у фабулі протоколу також не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_1 з метою ухилення від огляду, тобто не повністю розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вказав, що працівники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, від керування транспортним засобом його не відсторонили, що є порушенням встановленої процедури. За таких обставин просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Сіренка М.Ю. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що працівниками поліції не було виявлено та перевірено наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, в ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останній повідомив про те, що він вживав алкоголь, а саме, коньяк. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі також є безпідставним та спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до відеозапису, що міститься в матеріалах справи водієві ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 повідомив, що вказані наслідки йому відомі. Крім того, матеріали справи також містять направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров'я, що також підтверджує те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції невірно роз`яснили ОСОБА_1 положення п.2.5 ПДР та схилили до вчинення правопорушення спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я, на що останній згоди не надав. При цьому, працівниками поліції було повідомлено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме про те, що відносно ОСОБА_1 в такому випадку буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів, що йому про це відомо.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, останні повідомили ОСОБА_1 про те, що він не може в подальшому керувати транспортним засобом.

Також судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №521948 від 08.12.2023 року щодо ОСОБА_1 , в ньому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та розкрита об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька