Справа № 750/7577/24 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/714/24
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Гречко Н.О., потерпілої - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю 2 групи, житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Місцевим судом встановлено, що 24 травня 2024 року, близько 08:00 год., ОСОБА_2 , за місцем фактичного проживання, в АДРЕСА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота), учинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали в образах потерпілої нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Крім того, 24 травня 2024 року, близько 08:00 год., ОСОБА_2 не виконав терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №429861 від 22.05.2024, згідно з яким у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою у період часу з 21 год. 30 хв. 22.05.2024 до 22 год. 30 хв. 25.05.2024.

Постановою суду від 19.07.2024 матеріали справ об`єднані в одне провадження.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Вказує, що на даний час, в процесі виконання рішення суду триває реальний розподіл житлового будинку; з рішенням суду апеляційної інстанції його колишня дружина не погодилась та вказала, що буде чинити перешкоди та викликати поліцію, що і почало відбуватися. 24.05.2024 він алкогольні напої не вживав, на висловлювання ОСОБА_1 не реагував, проте прибули поліцейські та склали щодо нього протокол, з яким він не погоджується. Вважає, що суд безпідставно послався на показання свідка ОСОБА_4 , який складав протокол, оскільки він не може бути свідком у даній справі. Додані відеозаписи не є доказом психологічного насильства, оскільки на них відображено факт приїзду працівників поліції та складання матеріалів. Нецензурно в бік своєї колишньої дружини він не виражався та тілесних ушкоджень не заподіював, як про це зазначено в протоколі. В цьому випадку між ним та потерпілою існує конфлікт, пов`язаний із поділом майна. З його боку не завдано ОСОБА_1 шкоди психологічного характеру, а навпаки, така шкода завдана йому. Вказує, що 22.05.2024 ОСОБА_1 уже викликала поліцію, проте за цими подіями постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.06.2024 провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник Гречко Н.О., просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Гречко Н.О, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; потерпілу ОСОБА_1 , яка просила постанову місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.16 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону, терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоровю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити, серед іншого, такий захід: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (ч.2 ст.25 Закону).

Відповідно до ч.8 ст.25 Закону кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №989344 від 24.05.2024, ОСОБА_2 , 24 травня 2024 року о 08:00 год., за місцем фактичного проживання, у АДРЕСА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота), учинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, серед іншого, умисні дії психологічного характеру, які полягали в образах потерпілої нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.4).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №989754 від 24.05.2024 вказано, що ОСОБА_2 , стосовно якого було винесено терміновий заборонний припис серії АА429861 від 22.05.2024 про зобов`язання у будь-який спосіб не контактувати з постраждалою ОСОБА_1 у період часу з 21 год. 30 хв. 22.05.2024 до 22 год. 30 хв. 25.05.2024, 24 травня о 08:00 год. не виконав його, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.6).

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення ОСОБА_2 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Вони складені з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, зокрема, в них зазначена суть адміністративних правопорушень, тому доводи апелянта в цій частині безпідставні.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколів щодо ОСОБА_2 , останній не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколів до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Викладені у протоколах обставини підтверджуються поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , яка місцевому суду повідомила, що 24.05.2024 її колишній чоловік, серед іншого, ображав її, вона викликала поліцію; стосовно протоколу за порушення термінового заборонного припису вказала, що він кричав на неї.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 24.05.2024 вбачається, що вона просить провести перевірку щодо вчинення домашнього насильства її колишнім чоловіком та повідомила обставини його вчинення (а.с.10).

Згідно інформації, яка міститься в електронному рапорті від 24.05.2024, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.05.2024 о 08 год 18 хв, колишній чоловік кидається битись, вдарив заявницю. Заявник ОСОБА_1 (а.с.3).

Свідок ОСОБА_4 , поліцейський взводу №1 роти «1 БУПП в Чернігівській області ДПП, у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він складав протокол 24.05.2024 щодо ОСОБА_2 Надійшло повідомлення, прибувши на місце заявниця підтвердила вчинення домашнього насильства. У їх присутності ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою в її бік, але при них не чіпав її.

Показання даного свідка є послідовними, чіткими, узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, зокрема відеозаписами до протоколів про адміністративне правопорушення, тому вони є допустимими доказами. Зі змісту ст. 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Таким чином, працівник поліції, якому відомі обставини вчинення та фіксування правопорушення, був допитаний як свідок. Крім цього, в апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів показання даного свідка, на що посилається апелянт.

Поведінка ОСОБА_2 в конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер та інтенсивність його дій, що встановлено з пояснень потерпілої та свідка ОСОБА_4 , безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за ознакою статі, та як наслідок завдали психічної шкоди здоров`ю.

З копії термінового заборонного припису серії АА №429861 від 22.05.2024 вбачається, що ОСОБА_2 у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_1 , було заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 3 доби з 21 год. 30 хв. 22.05.2024 до 22 год. 30 хв. 25.05.2024 (а.с.22). ОСОБА_2 дії працівників поліції щодо складання відносно нього термінового заборонного припису у встановленому законом порядку не оскаржував, він є чинним.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_2 слід розцінювати як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив умисне насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме, ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю; а також не виконав терміновий заборонний припис серії АА №429861 від 22.05.2024, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний