Справа № 489/8363/23
Номер провадження 3/489/344/24
Постанова

Іменем України

25 січня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Микульшина Ганна Анатоліївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560183 від 03.12.2023, 03.12.2023 о 17:59 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, вул. Будівельників, 14, ОСОБА_1 керував т/з Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження в праві керування транспортним засобом постановою Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). ВП № 66661578 від 17.02.2023.

В протоколі зазначено, що водій вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення, яке доставлено 12.01.2024, а також направленням смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в протоколі, яке доставлено 19.12.2023 о 10:37 год.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За такого суддя приходить до висновку про можливість та доцільність розгляду справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

Частиною 3 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому, що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно положень п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На обґрунтування вини водія до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення; копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами від 17.02.2023 у ВП № 66661578; довідку УПП в Миколаївській області від 04.12.2023; відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

18.12.2023 на адресу Заводського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено запит про надання інформації, чи отримував ОСОБА_1 копію постанови про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами, та чи ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження після винесення вказаної постанови.

09.01.2024 та 22.01.2024 від Заводського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли повідомлення, згідно яких вказану постанову було направлено на адресу ОСОБА_1 м. Миколаїв, вул. Курортна, 71, рекомендований лист вручений матері адреса 27.02.2023; станом на 05.01.2024 боржник до відділу ДВС не з`являвся та після винесення постанови про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами з матеріалами виконавчого провадження не ознайомлювався.

За таких обставин суду не надано неспростовних, достовірних та достатніх підтверджень того, що особисто ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та на час складання протоколу про адміністративне правопорушення знав про вищевказане обмеження його прав, яке було встановлено відносно нього постановою державного виконавця, тобто що особа знав, але умисно діяв та умисно керував транспортним засобом, знаючи про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відсутність обов`язкового елементу суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з урахування принципів і загальних засад КУпАП та практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов`язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб`єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суддя вважає за необхідне закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись 126, 221, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина