Справа № 189/2143/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

13.09.2024 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Лукінова К.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник ТОВ «ПОБУТ», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області на розгляд з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №163-2/55326/04-36-04-10 від 20.08.2024 року: ОСОБА_1 , керівник ТОВ «Побут» вчинила правопорушення: несвоєчасне подання до установ банку платіжних доручень на сплату до бюджету плати з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб за 2024 рік авансовий внесок за І квартал 2024 року згідно податкової декларації з Розрахунком у частині об`єктів нежитлової нерухомості за № від 04.06.2024 за терміном сплати 04.06.2024р. Фактично борг сплачено 19.062024 року платіжним дорученням № 1029 від 19.04.2024 року за кодом платежу . Правопорушення скоєно з необережності за адресою Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. 40 років Жовтня, буд. 17, протягом робочого часу 9.00-18.00 год. 04.06.2024 року. Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 має бути закрито, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення. Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року (справа № 804/401/17), триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним виконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. З матеріалів справи вбачається, що зазначене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, було скоєне ОСОБА_1 04.06.2024 року, тобто більш ніж три місяці назад.

Із доктринального тлумачення норм ст. ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів.

До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо. Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 не є триваючим. Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої статті 38КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально. На порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення розповсюджується принцип розумності строку розгляду справи, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому коли між моментом фактичного виявлення правопорушення та моментом складання протоколу існує тривалий термін (місяць і більше), то в таких випадках має місце порушення принципу розумності та правової визначеності, що може становити питання про незаконність складення протоколу. Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення ЄСПЛ як джерело права. У рішеннях ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, про що наголошено у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 р., «Фельдман проти України» від 08.04.2010 р., та «Харченко проти України» від 10.02.2011 р, тощо. У рішенні ЄСПЛ від 14.10.2010 р. у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Така правова позиція узгоджується зіст. 8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Так,у справі« Волков проти України»(ОlеksапdrVо1кovv.Ukraine,рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень." (§§137, 139). Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.: ОАО NeftyanayaKompaniyaYukosv. Russia, §571). Узагальненим науково консультативним висновком від 30.06.2017 науково консультативна рада при Вищому адміністративному суду України дійшла висновку, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушенняу зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Враховуючи те, що справа надійшла до суду 10.09.2024 року, а порушення було вчинено 04.06.2024 року, то як на час надходження справи до суду, так і на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, то провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В зв`язку з вищенаведеним і керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283-288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.163-2 КУпАП в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - закрити.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: К.С. Лукінова