Номер провадження: 33/813/1659/24
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 травня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу та оскаржуваної постанови суду першої інстанції

22.04.2024 відносно ОСОБА_2 складений протокол серії ААД №905080 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу 22.04.2024, близько 00.50 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Довга в м.Одесі, напроти буд.114, в порушення п.п.12.1,13.1 ПДР не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на бардюрний камінь та пошкодила квіти на клумбі, чим завдано матеріальної шкоди.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2024 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2024, закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, ОСОБА_2 зазначила про те, що справа розглянута за її відсутністю та відстуністю захисника в її інтересах, а копію оскаржуваного рішення отримано з порушенням строків, передбачених ст.285 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

-висновок суду про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджено переконливими доказами;

- будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, як обов`язкової ознаки складу правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_2 , у даному випадку не настали, внаслідок чого в її діях відсутня об`єктивна сторона даного правопорушення;

- складений протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону правопорушення за ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів);

- матеріали справи не містять доказів того, що особа допускала пошкодження, передбачені у ст.124 КУпАП, тому в її діях відсутній склад адміністративного вказаного правопорушення;

- суд першої інстанції при розгляді справи допустив спрощений підхід та порушив принцип всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута судом 10.05.2024 за відсутності представника та особи, яка притягається до відповідальності, яка належним чином була повідомлена судом про розгляд справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення копії оскаржуваної постанови суду особі, яка притягується до відповідальності, на виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП.За інформацією ЄДРСР до вказаного судового рішення забезпечено надання загального доступу: 13.05.2024.

21.05.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про видачу копії постанови суду, яка виконана 24.05.2024, про що складено відповідну розписку (а.с.27).

03.06.2024 ОСОБА_2 скерувала до суду апеляційну скаргу, в якій, серед іншого, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Аналізуючи надане суду клопотання, з урахуванням наведених обставин та враховуючи, що для обґрунтування апеляційної скарги апелянту необхідний повний текст судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови для забезпечення її права на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Фактичні дані, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2024 о 00.50 сталася ДТП у м.Одесі на перехресті вулиць Люстдорфська дорога, Довга, Ак.Глушко за участю транспортного засобу Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка, рухаючись по вул.Довга в м.Одесі, напроти буд.114, в порушення п.п.12.1,13.1 ПДР не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на бардюрний камінь та пошкодила квіти на клумбі, чим завдано матеріальної шкоди.

Відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №905080 від 22.04.2024.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від надання пояснень, підпису протоколу та схеми місця ДТП, отримання копії протоколу, про що зроблена відповідна відмітка у протоколі та схемі.

До протоколу додана схема місця ДТП, в якійзафіксованіділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснено прив`язку об`єктів; транспортний засіб, причетний до ДТП, його напрямок руху, координати його розміщення після ДТП відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; місце наїзду тощо. Такожзаповнена таблиця дорожніх умов та зазначені назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотній стороні схеми зафіксовані механічні пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП, зокрема: пошкодження переднього бамперу.

Під час розгляду справи, що наразі переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Позиція апеляційного суду

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За положеннями п.2.3 б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. При цьому, за положеннями п.1.10 ПДР безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинення дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткнення без здійснення будь-якого маневру.

За порушення зазначених вимог ПДР України, що призвели до ДТП, передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснював рух зі строни Люстдорфської дороги по вул.Довгій по дорозі з круговим рухом, в центрі якого наявна клумба, яка огороджена бардюрним каменем. Наїхавши на бордюрний камень, ОСОБА_2 опинилась у середині клумби, чим пошкодила передній бампер свого автомобіля та квіти на клумбі, про що зазначено у протоколі та схемі.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляціний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Складений протокол у відповідності до вимог ст.256 КУпАП містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів, зокрема квіти на клумбі), що прямо закладено в диспозиції даної статті. Тому доводи апеляційної скарги в частині не відповідності складеного протоколу вимогам ст.256 КУпАП не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

При цьому, враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження дій працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_2 не зверталась. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції щодо фіксації виявленого правопорушення.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Наявні в матеріалах справи докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію матеріали справи не містять.

Характер та локалізація пошкоджень на автомобілі, що зафіксовані у схемі місця ДТП, вказують на те, що в момент ДТП водій ОСОБА_2 не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималась беспечної дистанції, чим порушила вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР, що перебуває в прямому причинному зв`язку із ДТП, у зв`язку з чим її дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та квітів на клумбі.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів стороною захисту суду не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Посилання апелянта стосовно того, що будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, як обов`язкової ознаки складу правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_2 , у даному випадку не настали, внаслідок чого в її діях відсутня об`єктивна сторона даного правопорушення, спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про пошкодження квітів на клумбі, чим завдано матеріальної шкоди.

Доводи апелянта про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Наявні в матеріалах справи докази оцінені судом у відповідності до вимог ст.252 КУпАП. Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_2 не викликають.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. Підстави для закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення відсутні.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

З огляду на наведене, постанова Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2024 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 10 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 травня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко