Житомирський апеляційний суд
Справа №285/926/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Номер провадження №33/4805/833/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року об`єднано матеріали про адміністративне правопорушення за №285/926/24, №285/927/24 в одне провадження та присвоєно № 285/926/24.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 09.02.2024 о 21 год 42 хв у м Звягель на провулку Плетенському керував автомобілем ВАЗ21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 09.02.2024 о 21 год 42 хв у м Звягель на провулку Плетенському керував автомобілем ВАЗ21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та увімкнення спеціального звукового сигналу, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, неповне з`ясування судом обставин справи. Вказав, що суд першої інстанції не надав оцінки його доводам щодо зупинки та переслідування транспортного засобу. Зокрема, зазначив, що поліцейські не могли бачити відсутність підсвітки номерного знака, оскільки почали переслідувати його, коли він проїхав повз них передньою частиною авто. Також, суд проігнорував, що в автомобілі грала гучна музика, він має поганий слух і не міг чути, що викрикують поліцейські, а «мигалки» бачив, але думав, що то поліція кудись поспішає і зупинився лише коли приїхав додому, бо так і не зрозумів, що його намагаються зупинити. Окрім того, залишено без уваги судом відсутність документального підтвердження правомірності його зупинки та явно вигадані ознаки сп`яніння, що доводиться відеозаписом. Також, зазначив, що при складанні протоколу йому не було належно роз`яснено та забезпечено право на допомогу адвоката. Вважає, що дії суду з приводу не зазначення мотивів відхилення його аргументів є неприпустимими, на таке звертає увагу в своїх актах ВРП. Також, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на практику судів України та практику ЄСПЛ.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП та у не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.122-2 КУАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №661966 від 09.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 09.02.2024 о 21 год 42 хв у м Звягель по провулку Плетенському, біля будинку 118, керував автомобілем ВАЗ21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №661965 від 09.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 09.02.2024 о 21 год 42 хв у м Звягель по провулку Плетенському 118, керуючи автомобілем ВАЗ21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маяка синього та червоного кольорів та увімкнення спеціального звукового сигналу, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та виконати зазначені у цьому пункті дії.

Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу (п. 8.9 б) ПДР).

Відповідно до вимог ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідальність передбачена за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.4 та п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №661966 від 09.02.2024 та серії ААД №661965 від 09.02.2024 (а.с.2,25); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 316882 від 09.02.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП (а.с.9); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.02.2024 (а.с.3); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП (а.с.5); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.6); відеозаписами події (а.с.10,26).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним Правил дорожнього руху, про що водія було проінформовано та постановою серії ББА № 316882 від 09.02.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП (а.с.9). З відеозаписів також чітко вбачається, що працівниками поліції вказано ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду водій беззаперечно відмовився. ОСОБА_1 були роз`яснені відповідні права та обов`язки, наслідки ухилення від огляду на стан сп`яніння.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Слід також зазначити, що після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 були надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки та повідомлено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейські не могли бачити відсутність підсвітки номерного знака, оскільки почали переслідувати його, коли він проїхав повз них передньою частиною авто, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Окрім того, такі твердження ґрунтуються на припущеннях та спростовуються відеозаписом. Також, за змістом п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога про проходження відповідного огляду була законною.

Законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставиною, яка може бути підставою для визнання огляду недійсним.

Також з відеозапису чітко вбачається, як працівники поліції на службовому автомобілі, із увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору, здійснюють переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , неодноразово у гучномовець пропонують водію зупинити транспортний засіб. Однак, водій транспортного засобу ігнорує вимоги працівників поліції та здійснює рух до місця свого проживання, де й зупиняється.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у нього був відсутній умисел на невиконання вимог поліцейського, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки, як свідчить відеозапис, переслідування відбувалось у темну пору доби на вільній від інших автомобілів ділянці і, не зважаючи на припущення, що водій міг не чути звукові сигнали, він зобов`язаний був відреагувати на подану поліцейськими вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається ОСОБА_1 , преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушень, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, не надано.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич