Номер провадження: 33/813/1817/24
Номер справи місцевого суду: 519/352/24
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян Валентина Сергіївна на постанову Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024. ОСОБА_1 09 березня 2024 року о 09:00 год, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював продаж з рук алкогольних виробів, а саме 0,5 л. горілки, вартістю 200 грн за 1 літр, чим порушив вимоги п. 10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнаний виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн, з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, а саме горілки 4 пляшки по 1 літру та грошових коштів у розмірі 200 грн, вилучених згідно протоколу серії ВАД №013316. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян В.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян В.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови суду, 08 квітня 2024 року адвокат Григорян В.С. отримала копію постанови, та 15 квітня 2024 року було подано вперше апеляційну скаргу, одна постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто, з підстав недодержання вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП. У зв`язку із викладений, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян В.С. повторно звертається до суду із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян В.С., строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року.

В судове засідання до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Григорян В.С. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку судової повістки-повідомлення про судове засідання в електронний кабінет Електронного суду.

19 серпня 2024 року від адвоката Григорян В.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, крім того просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Частина 3 ст. 156 КУпАП встановлює відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом передбачених ч. 3 ст. 156 КУпАП правопорушень є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у торгівлі алкогольними напоями з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або у формі необережності.

Таким чином, для наявності складу вказаного правопорушення необхідним є доведення як факту торгівлі так і факту того, що предметом торгівлі були крім іншого алкогольні вироби, а також те, що торгівля ними здійснювалась у невизначених для цього місцях.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, а саме за продаж з рук алкогольних напоїв.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги (а.с. 1);

2)рапортом ст. ДОП СП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції Артема Юрескула, який під час пішого патрулювання виявив факт реалізації алкогольної продукції з рук (а.с. 2);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3, 5);

4)письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які він надав 09 березня 2024 року, де пояснив, що 09.03.2024 приїхав в АДРЕСА_1 , на алею, продавити сир, але через фінансове становище взяв пару літрів горілки і близько 09:00 години, до нього на алею підійшов невідомий громадянин та запитав чи є в нього на продаж алкогольні вироби, на що ОСОБА_1 дістав йому бутилку на 1 літр, та продав з рук за 200 гривень. Через декілька хвилин до нього підійшли працівники поліції та запитали чи він продав, на що ОСОБА_1 погодився, відносно нього було складено адміністративний протокол та вилучено 4 літри горілки. ОСОБА_1 також вказав, що претензій ні до кого не має, свою провину визнає, більше такого не повторить. Просить вибачення (а.с. 4);

5)протоколом вилучення до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.03.2024, згідно якого проведено особистий огляд та огляд речей, передбачений ст. 264 КУпАП, та згідно зі ст. 265 КУпАП. Для тимчасового зберігання вилучено: грошові купюри номіналом 200 гривень. Такий протокол підписаний ОСОБА_1 (а.с. 6);

6)актом вилучення від 09.03.2024, згідно якого в ОСОБА_1 вилучено 4 літри горілки. Такий акт підписаний ОСОБА_1 (а.с. 7)

Апеляційним судом також враховуються пояснення свідків, які надали свої пояснення в судовому засідання суді першої інстанції під час розгляду справи

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що особисто ОСОБА_1 не знає. 09.03.2024 о 09.00 год. вона приїхала з нічної зміни, її зустрів чоловік ОСОБА_3 та запропонував вжити алкогольні напої, щоб відсвяткувати свято 8 березня. Вони підійшли до «стихійного ринку» за адресою: АДРЕСА_1 , де спитали у невідомого чоловіка де можна купити горілку, на що останній показав на ОСОБА_1 . Вони підійшли до ОСОБА_1 , який торгував молочними продуктами, і вона спитала у нього, що в пляшках, якими він торгує та які знаходились на прилавку, на що останній відповів: «горілка». ОСОБА_3 запитав скільки вона коштує, ОСОБА_1 відповів, що 1 літр горілки коштує 200 грн, ОСОБА_2 розміняла грошові кошти, так як у неї була купюра номіналом 1 000 грн та віддала ОСОБА_3 200 грн, за які він придбав у ОСОБА_1 пляшку горілки. Потім вони з чоловіком пішли до магазину, щоб купити продукти харчування, назустріч їм йшли співробітники поліції, які спитали що в пляшці, чоловік відповів, що «горілка» та співробітники поліції разом з чоловіком пішли до ОСОБА_1 й склали протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що особисто ОСОБА_1 не знає. 09.03.2024 о 09.00 год. його дружина ОСОБА_2 приїхала з нічної зміни, він її зустрів та запропонував вжити алкогольні напої, щоб відсвяткувати свято 8 березня. Вони підійшли до «стихійного ринку» за адресою: АДРЕСА_1 , де спитали у невідомого чоловіка де можна купити горілку, на що останній показав на ОСОБА_1 , який торгував молочними продуктами, та на прилавку у нього знаходились пляшки. Дружина підійшла спитала у ОСОБА_1 , що в пляшках, якими він торгує, на що останній відповів: «горілка». ОСОБА_3 запитав скільки вона коштує, ОСОБА_1 відповів, що 1 літр горілки коштує 200 грн. ОСОБА_2 розміняла грошові кошти, так як у неї була купюра номіналом 1 000 грн та віддала ОСОБА_3 200 грн, за які він придбав у ОСОБА_1 пляшку горілки. Потім вони з дружиною пішли до магазину, щоб купити продукти харчування, назустріч їм йшли співробітники поліції, які спитали що в пляшці, він відповів, що «горілка». На запитання, де він придбав алкогольний напій ОСОБА_3 показав, що у ОСОБА_1 та разом з співробітниками підійшов до ОСОБА_1 , після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 придбав 1 л горілки за 200 грн у ОСОБА_1 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює дільничним інспектором поліції ВП №4 ГУНП в Одеській області. 09.03.2024 о 09.00 год. він разом з дільничним інспектором поліції ВП №4 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 знаходився на відпрацюванні мікрорайону №3 м. Южне Одеської області. Знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , він побачив ОСОБА_3 , який ніс прозору пластикову пляшку. На його запитання, що в пляшці ОСОБА_3 відповів: «горілка» та добровільно показав особу, у якої він придбав 1 л горілки, сплативши 200 грн. Вказаною особою виявився ОСОБА_1 , у якого на прилавці було ще 3-4 таких пляшки. ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно продав ОСОБА_3 пляшку горілки за 200 грн. Після чого він відібрав письмові пояснення у ОСОБА_1 , який добровільно видав залишки горілки та купюру у 200 грн, якою з ним розрахувався ОСОБА_3 .. Ніякий тиск на ОСОБА_1 не здійснювався.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він працює дільничним інспектором поліції ВП №4 ГУНП в Одеській області. 09.03.2024 о 09.00 год. він разом з дільничним інспектором поліції ВП №4 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 знаходився на відпрацюванні мікрорайону №3 м. Южне Одеської області. Знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , він побачив ОСОБА_3 , який ніс прозору пластикову пляшку. На запитання ОСОБА_4 , що в пляшці ОСОБА_3 відповів: «горілка» та добровільно показав особу, у якої він придбав 1 л горілки, сплативши 200 грн. Вказаною особою виявився ОСОБА_1 , який пояснив, що він дійсно продав ОСОБА_3 пляшку горілки за 200 грн. Після чого він відібрав письмові пояснення у свідків, добровільно видав залишки горілки десь 3-4 пляшки та купюру у 200 грн, якою з ним розрахувався ОСОБА_3 .. Ніякий тиск на ОСОБА_1 не здійснювався, пояснень що дана горілка належить не йому він не давав. Був складений протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ст. 156 ч. 3 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, підписав його. Скарг від нього що він не бачить та не розуміє зміст проколу від ОСОБА_1 не поступало.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 в с. Тузли Миколаївського району Миколаївської області. Близько місяця назад він попросив ОСОБА_1 , який їхав у м. Южне Одеської області передати його знайомому, анкетні дані якого він відмовляється надавати суду з особистих причин, 4 л горілки, так як його знайомий проживає в м. Южне Одеської області. Горілка була в пластикових пляшках, раніше він її придбав на базарі у м. Миколаєві. Яка була форма пляшок та колір пробки на пляшках він не знає. Те, що за 1 літр горілки ОСОБА_1 отримав 200 грн вважає, що ці гроші могли бути сплатою за послугу, що ОСОБА_1 привіз горілку до м. Южне Одеської області.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, а саме в тому, що він 09 березня 2024 року о 09:00 год, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив продаж з рук алкогольних виробів, а саме горілки, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційним судом не приймається посилання ОСОБА_1 про те, що він не продавав спиртні напої (горілку), а лише зберігав їх, для подальшої передачі їх іншій особі на прохання свого знайомого, оскільки таке версія подій суперечить наявним в матеріалах справи доказам, а саме поясненням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та безпосередньо поясненням самого ОСОБА_1 , які він надав працівникам поліції 09 березня 2024 року, в яких він в повній мірі визнав свою вину та підтвердив той факт, що він здійснював саме продаж алкогольних виробів.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, які виявили факт продажу спиртних напоїв ОСОБА_1 та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, були упередженими при складанні такого протоколу, що в них були підстав для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про їх зацікавленість в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Водночас, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Апеляційний суд враховує, що 09 березня 2024 року ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, версія про те, що він зберігав спиртні напої (горілку), для подальшої передачі їх іншій особі на прохання свого знайомого, викладена лише під час судового розгляду справи, а тому оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

В апеляційній скарзі також вказано, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024 має місце виправлення, при цьому чинним законодавством не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог п.п. 7-8, розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 06.11.2015 за №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024, дійсно вбачається що до нього внесено виправлення, а саме внесено виправлення щодо вірного написання імені особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так виправлено букву «а» на «о», в написанні імені «Ашот».

Крім того, на звороті протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024, є відмітка особи, яка склала даний протокол про те, що про таке виправлення повідомлений ОСОБА_1 (а.с. 1 зворот).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024, посилання на відповідний пункт ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», вимоги якого ним було порушено.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №013316 від 09.03.2024. ОСОБА_1 09 березня 2024 року о 09:00 год, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював продаж з рук алкогольних виробів, а саме 0,5 л. горілки, вартістю 200 грн за 1 літр.

Таким чином, зі змісту вищезазначеного протоколу чітко вбачається суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, яке за своїм змістом чітко відповідає диспозиції ч. 3 ст. 156 КУпАП, яка встановлює відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Тобто, норма ч. 3 ст. 156 КУпАП є самостійною, такою що називає та в повній мірі описує правопорушення.

А тому не зазначення чи не вірне зазначення конкретного пункту ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який був порушений ОСОБА_1 не свідчить про визнання такого протоколу недопустимим доказом по справі.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд та Європейський суд з прав людини, неодноразово зазначав, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Не кожен дефект певного адміністративного акту, яким є також протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Таких принципів дотримується Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

Тому, скасування певного акту з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП, за своїм характером є суспільно небезпечним проступком у галузі торгівлі, та громадського харчування, оскільки може створювати підвищену небезпеку для громадян, і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на власному тлумаченні норм права.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян Валентина Сергіївна про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григорян Валентина Сергіївна залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький