ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №33/818/1155/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. у завданні

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що 02 червня 2024 року о 04-13 год. у м.Харкові по пр-ту Перемоги, 55Е водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням газоаналізатора Драгер, результат - 1,57 проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження руху транспортного засобу Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ним вказаним автомобілем. Вказав, щопрацівники поліції не мали законних підстав для зупинки його транспортного засобу. Наголосив, що інспектори поліції не встановили ознак алкогольного сп`яніння; не роз`яснили його права та обов`язки; процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що матеріали справи не містять акту відсторонення від керування транспортним засобом. Вважає, що надані відеозаписи є недопустимим доказом, оскільки не містять відображення цілісної картини події і обстановки.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №902845 від 02 червня 2024 року; результат тесту, проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810», який складав 1,57 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів, відповідно до якого ОСОБА_1 з результатами огляду був згоден, що засвідчив своїм підписом; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 червня 2024 року; рапорт поліцейського УПП в Харківській області; письмові пояснення ОСОБА_1 ; зобов`язання не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав; дані відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження руху транспортного засобу Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ним вказаним автомобілем, спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та даними відеозаписів, якими зафіксовано рух транспортного засобу та зупинка автомобіля за кермом якого перебував ОСОБА_1 (а.с.8, диск 902845, диск 5524 ААД902845).

Таким чином, факт руху та керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказав, що вчинив його під впливом тяжких сімейних обставин.

Свідчення ОСОБА_1 про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що зупинка транспортного засобу під керування ОСОБА_1 відбулася о 04 годині 13 хвилин 02 червня 2024 року, тобто під час комендантської години, яка діє під час воєнного стану в Україні, доводи апелянта про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема акту огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суперечать даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №902845 від 02 червня 2024 року, в якому було роз`яснення останньому зазначених прав, що підтверджується його особистим підписом, а також відсутністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.1).

ДоводиОСОБА_1 про нероз`яснення інспекторами поліції процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються наданими відеозаписами з місця події (диск 5524 ААД 902845, відеозапис export-m8jij, 02 хв. 59 с).

Твердження ОСОБА_1 про недопустимість наданих відеозаписів, в якості доказу, через те, що вони не містять відображення цілісної картини події і обстановки, є необґрунтованими.

Зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять акту відсторонення від керування транспортним засобом, в даному випадку не може бути визнано істотним порушенням, оскільки саме по собі не спростовує факт відсторонення поліцейськими ОСОБА_1 від керування автомобілем (а.с.7, 9).

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній не звертався зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня