П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/7327/22

3/336/5/2024

м. Запоріжжя 25 січня 2024 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін Павло Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, прож. по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ААД № 393043 від 16.11.22 р. водій ОСОБА_2 16.11.2022 року об 13-30 годині по вул. Іванова, 27, м. Запоріжжя, керував автомобілем марки ВАЗ 21131, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 8060. Від керування ТЗ відсторонений, шляхом залишення ТЗ без порушення ПДР. Про повторність попереджений.

У судовомузасіданні захисник Тивоненко Д.Р. заперечив провину ОСОБА_2 , вказуючи, що останній не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеофайлом, який наявний в матеріалах справи. Таку ж позицію підтримав і сам ОСОБА_2 .

Дослідивши надані по справі докази, суддя прийшов до переконання, що вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами, через що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

ОСОБА_2 ставиться за провину відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, як особою, яка керує транспортним засобом

Обов`язковою ознакою складу цього адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_2 не заперечує, що він керував ТЗ, однак, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 (надалі Інструкція №1452/735), ця інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

За п. 2 розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції №1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 1,2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидксть реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою № 1103 від 17.12.2008 (надалі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, для проведення огляду на стан сп`яніння на місці події поліцейський має виявити у особи, яка підлягає огляду (водія), не одну, а декілька ознак наркотичного сп`яніння, передбачених згаданою Інструкцією.

Із відеофайлу наявного в матеріалах справи вбачається, що водій ОСОБА_2 був зупинений інспекторами поліції. На запитання водія про причину зупинки інспектор зазначив про перевірку документів.

При цьому, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху.

Далі, працівники поліції виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння об 13 год. 40 хв., про що свідчить складене направлення, тобто до 15 год. 40 хв. водій повинен був пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (абз. 4 ст. 266 КУпАП та ч. 9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735).

Однак, в супереч вказаних вимог законодавства лікар-нарколог не здійснив огляд водія ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння протягом встановленого часу.

Натомість лікар-нарколог у своєму Висновку № 8060 зазначив, що оглянув водія об 14 год 25 хв., однак у зв`язку з відмовою водія від повного огляду вимушений був прийти до висновку про відмову ОСОБА_2 від проведення огляду, про що об 17. год. 25 год. і склав цей висновок.

Суд констатує, що матеріали справи (у т.ч. відеозапис) не містять відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Під час проведення огляду лікар-нарколог ОСОБА_3 неодноразово зазначав водію про:

- необхідність відібрання біологічного матеріали під наглядом уповноваженої особи (відрізок відео на 14 год. 59 хв., 15 год. 03 хв., 17 год. 09 хв.;

- проведення такого огляду протягом трьох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (фрагмент відео на 14 год. 28 хв, на 15 год. 17 хв.);

- використання у своїй роботі «інструкції» (фрагмент відео на 15 год. 03 хв.).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_3 повідомив, що у свої роботі він керується Інструкцією, а також методичними рекомендаціями (інші реквізити цього документи не назвав), які доступні у вільному доступі в мережі «Інтернет». Так, слідуючи цим рекомендаціям, у лікаря-нарколога є три години, щоб провести огляд водія на стан сп`яніння, а процес відібрання сечі повинен проводитись під наглядом уповноваженої особи. ОСОБА_3 не зміг пояснити суду та захиснику, хто призначає цих уповноважених осіб.

Вказане має суттєве значення, адже з переглянутиих судом відеоматеріалів ОСОБА_2 не заперечував надати сечу на аналіз, а лише не погоджувався надавати сечу в присутності сторонніх осіб.

При цьому, ані норми КУпАП, ані Інструкції №1452/735 не передбачають як обов`язку уповноваженої особи здійснювати нагляд за водієм під час надання останнім біологічного матеріалу, так і проведення такого огляду протягом трьох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Під «інструкцією» лікар-нарколог мав на увазі Методичні рекомендації «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених МОЗ України (2011), оскільки саме про ці рекомендації адвокату на його запит повідомило своєю відповіддю від 16.03.23 р. за вих. № 1281-4 КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради.

Крім того, навіть такі методичні рекомендації, які були надані суду на запит, вказують на те, що уповноважена особа повинна знаходитися під дверима туалетної кімнати (Розділ 1.1.3), в якій й має розпочатися процес відібрання зразків сечі, але ж не бути присутньою при цьому безпосередньо.

Дослідивши відеозапис суд приходить до таких висновків:

- наявний у матеріалах справи відеозапис взагалі не містить даних про встановлення поліцейським у водія ОСОБА_2 ознак, передбачених Інструкцією №1452/735. Такої ознаки як «почервоніння очей» положення Інструкції №1452/735 не передбачає;

- на всіх трьох відеофайлах водій жодного разу не відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, зазначає про свою згоду як поліцейським, так і лікарю-наркологу.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 22 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

За ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як наслідок, у зв`язку із вищеперерахованими порушеннями, проведений лікарем-наркологом та поліцейськими огляд на стан наркотичного сп`яніння вважається недійсним.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи надані докази, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, суд констатує, що при розгляді зазначеної адміністративної справи необхідно врахувати положення ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративними правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.205 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерплих, їх законним представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення містять докази порушення порядку огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, як наслідок такий огляд вважається недійсним, суд констатує відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Керуючись ч. 6 ст. 28, ч.1 ст.130, ст.ст.247, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя П.В. Зарютін

Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.