Справа № 211/5919/24
Провадження № 3/211/2986/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2024 року

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко Є.К, розглянувши матеріали, які надійшли з Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ТВО офіцера по роботі з бойовим стресом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 року в пункті тимчасової дислокації ( АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, капітан ОСОБА_1 , який є командиром 145 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , не виконав своїх службових обов`язків, а саме: не відповідав за стан і збереження озброєння та боєприпасів, не перевірив стан та облік озброєння та боєприпасів, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, що призвело до підриву боєздатності і боєготовності роти охорони, за таких обставин 06.08.2024 приблизно о 16-00 год. солдат ОСОБА_2 перебуваючи у черговій відпустці був зупинений співробітниками Національної поліції України на шляху слідування на легковому автомобілі його знайомого в якості пасажира на шосе Н-11 (Кривий Ріг Миколаїв). Під час перевірки автомобіля та особистих речей працівниками Національної поліції України було виявлено у речах у речах солдата ОСОБА_2 пакунок із стрілецькими боєприпасами калібру 5,45 мм у кількості 40 штук, які він повинен був здати до тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , які у подальшому було вилучено. Таким чином, бездіяльність ОСОБА_1 призвела до підриву боєздатності і боєготовності роти охорони, чим останній вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Будучи присутнім в судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою не визнав та надав до суду клопотання з якого вбачається, що солдат ОСОБА_2 прибув з місця бойових дій для направлення у відпустку, 04.08.2024 року вся його зброя та боєприпаси ним особисто було здано до КЗЗ підрозділу, про що свідчить запис у «Книзі тимчасового зберігання зброї 1 взводу охорони 145 РО в/ч НОМЕР_1 » інв. №425/76. В момент зупинки солдата ОСОБА_2 в нього було виявлено боєприпаси, які були залишені в його речах та забуті після ведення бойових дій. Зброя та боєприпаси підрозділу ОСОБА_1 були здані в повному обсязі та ним особисто перевірені. Також, відповідно до роздруківки з «Книги тимчасового зберігання зброї 1 взводу охорони 145 роти охорони в/ч НОМЕР_1 » солдат ОСОБА_2 04.08.2024 дійсно здав набої 5.45 мм в кількості 120 шт., запис №3028.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Відповідно до примітки до ст. 425 КК України військові службові особи - військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 , надані ним на підтвердження того, що ним було належно виконано свої службові обов`язки, суд бере їх до уваги, з огляду на такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2024 №39 19.02.2024 року солдат служби за контрактом ОСОБА_2 , стрілець відділення охорони взводу охорони 145 роти охорони, вибув у службове відрядження до в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_3 разом із зброєю АК-74 № НОМЕР_3 та 120 набоями.

Згідно з відомостями, зазначених у Книзі тимчасового зберігання зброї 1 взводу охорони 145 роти охорони в/ч НОМЕР_1 , за порядковими номерами 3027, 3028 зазначено, що 04.08.2024 о 10:25 солдат ОСОБА_3 здав до в/ч НОМЕР_1 АК-74 №5500165 у кількості 1 шт, та набої 5,45 у кількості 120 шт.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 №165 солдат ОСОБА_2 вибув у частину щорічної відпустки на 10 діб по 15.08.2024, з виїздом до міста Бородянка Київської області.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що солдат ОСОБА_2 до вибуття у свою відпустку здав під опис до в/ч НОМЕР_1 у повному комплекті виданий йому раніше при відрядженні до іншої в/ч АК-74 №5500165 у кількості 1 шт. та набої 5,45 у кількості 120 шт., що свідчить про те, що ОСОБА_1 як командиром 145 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , було виконано вимоги Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359, зі змінами.

Разом із цим, при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, уповноважений орган не проаналізував даний факт, не врахував матеріали службового розслідування та, зокрема, не перевірив пояснення ОСОБА_2 , який вказав, що був відряджений до інших в/ч для виконання бойового завдання, де і отримав додаткові припаси. Лише отримавши документальне підтвердження того, що додаткові боєприпаси були видані ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 з в/ч НОМЕР_1 , а не з іншої в/ч, до якого було відряджено солдата, і не були повернуті у встановленому порядку, можливо було беззаперечно довести, що в ОСОБА_1 не виконав своїх службових обов`язків, а саме: неналежно відповідав за стан і збереження озброєння та боєприпасів, не первірив стан їх обліку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена у встановленому законом порядку, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Костенко Є. К