Справа № 946/6555/24
Провадження № 3/946/2462/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.П., притягуваного ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, вантажника ТОВ «Сан Логістік», журналіста, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

15 серпня 2024 року о 08:30 годині на відстані близько 8200 м від прикордонного знаку №1373 в контрольовану прикордонному районі на ділянці відповідальності ВПС «Ізмаїл», перебуваючи в прикордонному наряді «Контрольний пост» на блокпосту «Саф`яни», ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, а саме на неодноразову вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу, не виконав її, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в той день він їхав в м. Ізмаїл Одеської області на рейсовому автобусі, але на в`їзді в місто на блокпосту «Саф`яни» автобус зупинили військовослужбовці з метою перевірки документів, він надав документ, який посвідчує його особу, а саме посвідчення журналіста, далі в нього почали вимагати паспорт громадянина України, але він його залишив вдома, натомість в нього із собою був паспорт для виїзду за кордон, але він для перевірки його не надав, оскільки військовослужбовці на його запит відмовилися пред`являти йому належним чином посвідчені копії нормативних документів, на підставі яких вони мали би право вимагати у нього паспорт, а тим нормативним документам, що оприлюднені на офіційних сайтах, він не довіряє, оскільки має сумніви в їх достовірності. Військовослужбовці повідомили йому про те, що він може звернутися до військової частини з відповідним запитом, після цього його було затримано та групою реагування ДПС України доставлено до ВПС «Ізмаїл» для складання протоколу, де він і пред`явив свій паспорт для виїзду за кордон. Притягуваний також пояснив, що він останні вісім місяців проїжджає повз цей блокпост, і на ньому військовослужбовці змінювались, а не постійно знаходились одні й ті ж самі. Раніше він неодноразово пред`являв на цьому блокпосту свої паспорти.

Не зважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, 15.08.2024 о 08:30 годині ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ під час виконання ним службових обов`язків, а саме на вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу, не виконав її.

Крім того, вина ОСОБА_1 , також підтверджується даними рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип «Б») майстер-сержанта ОСОБА_2 , письмовими поясненнями військовослужбовця НГУ сержанта ОСОБА_3 та командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , письмовими поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 , а також відеозаписом, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, з 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався у встановленому порядку та був чинним станом на 15.08.2024 відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №469/2024, затвердженого Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 23.07.2024 № 3891-ІХ.

Одним із заходів правового режиму воєнного стану відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є встановлення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. Порядок цього особливого режиму затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, яким і передбачена можливість перевірки документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, затримання транспортних засобів, проведення їх огляду. Враховуючи, що в Україні стом на 15.08.2024 воєнний стан був чинним, то зупинення транспортного засобу та перевірка документів, що посвідчують особу притягуваного, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус, повністю була правомірною.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI, встановлений вичерпний перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких, зокрема, відносяться паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і не відноситься посвідчення журналіста. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону встановлений також вичерпний перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, до яких посвідчення журналіста також не відноситься. Тому пред`явлення притягуваним на законну вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків на стаціонарно обладнаному блокпосту посвідчення журналіста і не пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або іншого документа з переліку, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (дипломатичного паспорту України; службового паспорту України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України) є протиправним.

Враховуючи, що за поясненнями притягуваного, як мінімум вісім місяців до цього він був обізнаний з тим, що перед в`їздом в м. Ізмаїл розташований стаціонарно обладнаний блокпост із постійним знаходженням на ньому військовослужбовців у військовій формі зі зброєю в руках під час дії на території України правового режиму воєнного стану, то він не міг не бути не обізнаним з тим, хто саме перед ним знаходиться та для чого саме. Тим більше, що, як сам пояснив притягуваний, раніше він неодноразово пред`являв на цьому блокпосту свої документи. Враховуючи вказане, а також те, що притягуваний ОСОБА_1 , маючи при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на законну вимогу не пред`явив його, то він таким чином діяв умисно. При цьому мотиви такої поведінки притягуваного для кваліфікації його дій значення не мають.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Суд також враховує те, що притягуваний ОСОБА_1 був затриманий 15.08.2024 з 08:30 год. до 12:50 год.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворих стягнень, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, а саме такого стягнення, як виправні роботи або адміністративний арешт.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко