Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4141/24 Головуючий у 1-й інст. Кузнецов Д. В.
Номер провадження №33/4805/810/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАп Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Жмуцького Миколи Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 10.03.2024 о 09 год 47 хв по вул Покровській, 107 в м Житомирі, керував транспортним засобом BMW 318i, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager, результат огляду 0,27‰ проміле. Від керування транспортним засобом водій відсторонений згідно ст.266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути достатніми доказами його вини, а наявний в матеріалах відеозапис є небезперервним, а тому є неналежним і недопустимим доказом. Також, зазначив, що у протоколі відсутні, а відеозаписом не зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а тому підстави для його огляду були відсутні. Крім того, вказав, що був зупинений працівниками поліції безпідставно та оскаржує в судовому порядку постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1627153 від 10.03.2024. Також, на його думку, у даному випадку слід застосувати Віденську Конвенцію, яка є частиною національного законодавства, та звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з покажчиком, який перевищує 0.2 проміле в крові. Окрім того, вказав, що йому не було вручено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відсторонено від керування транспортним засобом, а права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, були роз`ясненні після складання протоколу. Вважає, що огляд на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів здійснені працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства, тому висновок суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 695895 від 10.03.2024, згідно якого ОСОБА_1 10.03.2024 о 09 год 47 хв по вул Покровській, 107 в м Житомирі, керував транспортним засобом BMW 318i, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager, результат огляду 0,27‰ проміле, тест №457. Від керування транспортним засобом водій відсторонений згідно ст.266 КУпАП (а.с.1); роздруківкою результату тесту, який становить 0,27‰ проміле (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); копією постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1627153 від 10.03.2024 (а.с.2); рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області О.Вельма від 10.03.2024, згідно якого 10.03.2024 по вул Покровській, 107 в м Житомирі згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинений транспортний засіб BMW 318i, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водію у встановленому законом порядку запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат позитивний 0,27‰ проміле. Водій із результатом погодився. Відносно ОСОБА_1 винесено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП, складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Водій від керування транспортним засобом відсторонений шляхом зупинки транспортного засобу у дозволеному місці без порушень ПДР згідно ст.266 КУпАП (а.с.6); направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.03.2024 (а.с.5); відеозаписом події (а.с.7).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянтом не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що в даному випадку, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , йому були надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Також, відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 добровільно без примусу працівників поліції пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, який показав результат, що перевищує норму, - 0,27 ‰ проміле алкоголю в крові. Водій заперечень щодо отриманих результатів проведеного огляду не виказував, на направленні його до медичного закладу не наполягав. Протокол про адміністративне правопорушення та чек за результатами тестування спеціальним засобом, акт огляду підписано ОСОБА_1 без зауважень. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не допущено.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення. Усі зазначенні в апеляційній скарзі обставини були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Посилання захисника на можливість застосування до ОСОБА_1 усного зауваження не узгоджується з нормами чинного законодавства, оскільки санкція статті 130 ч.1 КУпАП є безальтернативною та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич