Справа № 569/8733/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року місто Рівне

Суддя Рівненського міського суду О.Г.Крижова, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _________________,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 685077, 21 квітня 2024 року о 22 год. 52 хв. в м. Рівне вул. Соборна, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ E 220D д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд закрити справу у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення. Пояснив суду, що 21 квітня 2024 року був на дні народженні у знайомого, коли близько 23 год. 00 хв. до нього подзвонила знайома ОСОБА_2 та попросила його під`їхати за адресою м.Рівне вул.Соборна, 6, оскільки вчинила зіткення з іншим автомобілем дуже злякалась та не знала що робити. Після цього ОСОБА_1 одразу сів у таксі та під`їхав на місце ДТП, де почав оглядати автомобілі. Працівники поліції, які приїхали на місце дорожньо транспортної пригоди подумавши, що він був за кермом почали задавати йому різні питання. ОСОБА_1 намагався пояснити, що він не керував автомобілем, однак запідозривши у нього стан алкогольного сп`яніння поліцейські наполягали на проходженні огляду на стан сп`яніння, однак він відмовився, розуміючи що він не зобов`язаний його проходити, оскільки автомобілем не керував у той вечір.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ E 220D д.н.з. НОМЕР_1 м. Рівне вул. Соборна, 6 не була уважною та здійснила зіткнення з автомобілем Volsswagen Pasat, після чого подзвонила знайомому ОСОБА_1 , оскільки дуже злякалась. Через декілька хвилин ОСОБА_1 під`їхав на таксі та підійшов до місця зіткнення. По поведінці ОСОБА_1 було помітно, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. В той час, як ОСОБА_2 розмовляла з іншим учасником ДТП не помітила, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 та подумавши, що він керував транспортним засобом запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він пояснював що автомобілем не керував, тому відмовився пройти огляд. В результаті вищевикладеної ситуації на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши пояснення свідка ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, зокрема, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що з ОСОБА_1 спілкуються біля проїзної частини та він заперечує, що керував транспортним засобом.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які не підтверджені будь-якими іншими доказами, а відтак не можуть лежати в основі судового рішення.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, вважаю, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист драв людини і основоположних свобод.

Більш того, оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, на переконання суду в даному випадку встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, відтак і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА