Провадження № 3/175/6220/24
Постанова

Іменем України

27 серпня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №754218 від 30 червня 2024 року, водій ОСОБА_1 30 червня 2024 року о 09-45 год. у Дніпропетровській області, БП м. Підгородне 990 км, а/д М 30 керував автомобілем Ситроен С3 н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та газоаналізатора Драгер у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було подано до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу та події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що сам по собі факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння чи перебування у такому стані, не є визначальним для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, яка відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є, саме, елемент керування особою транспортним засобом, тому зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, з наданих суду матеріалів на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Ситроен С3» н/з НОМЕР_1 .

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано відеозапис долучений працівниками поліції, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував зазначеним автомобілем. Відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 , перебуваючи на вулиці та ставлять йому запитання на які він чітко та виразно відповідає.

Окремо суд звертає увагу, що відеозапис, що доданий до матеріалів справи, не виконувався на портативний відеореєстратор поліцейського, а був знятий за допомогою пристрою, який жодним чином не захищений від втручання та/або монтажу відеозапису. Враховуючи вищевикладене, вказаний відеозапис не може бути доказом вчинення особою, що притягається до адміністративної відповідальності адміністративного правопорушення, оскільки не відповідає критеріям допустимих доказів.

Аналогічну думку викладено у постановах Київського апеляційного суду від 12.07.2021 року у справі № 369/4600/21, від 30.07.2021 року у справі № 755/4990/21 та від 28.07.2021 року у справі № 753/9050/21, а також постановах Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2021 року у справі № 175/4684/20, від 15.04.2021 року у справі № 175/1338/20 та від 22.06.2021 року у справі № 199/3128/21.

А з оглянутого відеозапису, наявного у матеріалах справи, встановлено, що інспектором поліції не було зачитано та роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також з відеозапису взагалі не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеозапис розпочинається з того, що працівник поліції розмовляє з ОСОБА_1 , який знаходиться поруч з автомобілем, що припаркований.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 30 червня 2024 року о 09 год. 45 хв. у Дніпропетровській області, БП м. Підгородне 990 км, а/д М 30 керував автомобілем Ситроен С3 н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота).

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 було виписано направлення на огляд - обов`язковою умовою огляду в медичному закладі є те, що він проводиться в присутності поліцейського. Даний огляд повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Також огляд водія повинен бути відповідним чином зареєстрований в медустанові. При порушенні будь-яких вищезазначених вимог, огляд буде вважатись недійсним.

Разом з цим, у протоколі некоректно відображено формулювання, в чому саме полягає суть правопорушення ОСОБА_1 - керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходженні медичного огляду.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно зазначених норм закону, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівниками поліції враховано та дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №754218 містить відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналіз відеозапису, доданим поліцейським, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі обставин.

Так, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається її спілкування з поліцейськими.

Суд зауважує, що зазначення таких ознак в протоколі та рапорті, само по собі не може свідчить про їх наявність.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис, доданий поліцейським, ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст. 130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.

Враховуючи те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються сукупністю всіх інших досліджених доказів, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 268, 280 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови для відома направити ОСОБА_1 та начальнику ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набрала законної сили ___ ____________ 2024 року.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя С.О. Ребров