Справа № 359/6780/24
Провадження № 3/359/3174/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши в судовому засіданні, за участю особи, яка притягується до відповідальної, та його представника, адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

19.06.2024 року о 13 год. 17 хв. в м. Бориспіль, вул. Франка, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння відповідно до наказу 14525/735 МВС/МОЗ проводився на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest -7510, результат позитивний 2.24 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився.

Крім того, в судовому засіданні представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Синяченко В.П. пояснив. Що ОСОБА_1 вину визнає, щиро розкаявся. Просив не позбавляти його права керування, так як він на даний час обіймає посаду вантажника ТОВ «АР БОРИСПІЛЬ» підприємства йому потрібно користуватися службовим автомобілем і для цього йому потрібні водійські права

Суддя, заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до відповідальності, особу, яка притягується до відповідальності, ознайомившись з матеріалами справи, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення, крім визнання вини, підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 101184 від 19.06.2024 р., який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с.2); результатами проведеного тесту "Драгер" ALCOTEST, тест № 418 відповідно до якого проба на алкоголь позитивна і становить понад 2,24 ‰ (а.а.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.06.2024 р.(а.с.7); довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 20.06.2024 р. (а.с.11); довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 20.06.2024 р. (а.с.12); диском з відеофіксацією з нагрудної камери працівника поліції (а.с.9) та іншими матеріалами справи. Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

При прийнятті рішення суддя враховує указані представником особи, яка притягується до відповідальності в судовому засіданні обставини.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до відповідальності також зазначив, що ОСОБА_1 обіймає посаду вантажника в ТОВ «АР БОРИСПІЛЬ» використовує транспортний засіб, у зв`язку з чим позбавлення його права керування призведе до неефективного та невчасного виконання роботи.

Вказане свідчить про те, що діяльність ОСОБА_1 пов`язана з необхідністю керування транспортним засобом.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

При цьому, суддя бере до уваги, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, обставиною, що пом`якшує відповідальність останнього є щире каяття, а будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, щире каяття, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин вчинення правопорушення, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним для виховання ОСОБА_1 повинна бути міра відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні питання про доцільність позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує вимоги закону, що свідчать про необхідність застосування до правопорушника такого виду стягнення одночасно з накладенням стягнення у вигляді штрафу.

В той же час, з урахуванням обставин події, що мала місце, перебування ОСОБА_1 на посаді вантажника ТОВ «АР БОРИСПІЛЬ», вчинення порушення вперше, доцільність залишення у останнього прав для виконання обов`язків, тощо, суд вважає за можливо обмежитись стягненням у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Тому накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на особу, яка повністю визнала вину, щиро розкаялася, його дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, за відсутності будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність, а його діяльність пов`язана з використанням транспортного засобу та його керуванням. Таке покарання, на думку суду, є надмірним у відношенні саме особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, суддя вважає застосувати додаткове зобов`язання про здійснення грошової допомоги на потреби ЗС України на суму 10000 грн., зважаючи на згоду особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно приписів статей 1, 8 Конституції України, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч. 1 ст.130 КУпАП встановлює безальтернативний штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування на 1 рік.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

Аналогічним чином, в даному випадку, є заборона застосування нижче від передбаченого, санкцією закону КУпАП, стягнення відносно осіб, які притягаються до відповідальності в разі визнання винуватими. Таким чином, суд позбавлений можливості врахувати всі обставини справи та поведінку особи, і має застосовувати стягнення для всіх однакове,незалежно від того чи визнала вона свою вину, щиро розкаялась, демонструвала своє відношення до вчиненого шляхом погодження на додаткові витрати, пов`язані з допомогою ЗС України, тощо.

З цього приводу, суддя вважає за необхідне зазначити про індивідуалізацію покарання (стягнення) відносно осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами), з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, майнового стану ОСОБА_1 , його відношення до скоєного, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч. 1 ст.130 КУпАП, та застосування альтернативного стягнення.

Тому, в даному випадку, суддя вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим, ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріали справи, та те, що тяжких наслідків не настало, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 23, 33, ч.1 ст.130, ст.ст. 298, 299, 301, 303, 304, 307 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , - у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., що слід стягнути на користь Держави України (Отримувач: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку МФО 899998, номер рахунку: UA0010001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк