Постанова

Іменем України

05 серпня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/703/24

провадження № 3/578/430/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа,щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3, смт Краснопілля Краснопільського району Сумської області; громадянство: України; Паспорт документ НОМЕР_1 від 21.07.2023 Орган що видав:5916; РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , за матеріалами - не працює

учасники судового провадження:

ОСОБА_1 в статусі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені судом

та установив:

Гр. ОСОБА_1 у період часу з 26 по 27 червня 2024 року неналежно виконувала батьківські обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме залишила їх без нагляду вдома за АДРЕСА_2 , чим порушила пункт 2 статті 150 Сімейного кодексу України.

Дії ОСОБА_1 поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковані за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

На засідання суду 05.08.2024 ОСОБА_1 прибула, визнала свою провину та пояснила, що діти залишились вдома без нагляду дорослих за збігом сімейних обставин. Запевнила суд, що більше такого не повториться.

Національне законодавство (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), мотиви суду

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відтак, батьки неповнолітнього можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Обставини, установлені судом під час розгляду справи, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 190805 від 28.06.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , старости Осоївського старостинського округу Бондар О. В., місцевої мешканки ОСОБА_5 , Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження дітей.

Доказів же, що спростовували б винність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, суду не надано.

З огляду на викладене, винуватість ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом і її дії за частиною першою статті 184 КУпАП поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковано вірно.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Згідно зі статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини першої статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Згідно зі статтею 35 КУпАП, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах третій і четвертій цієї статті.

Зважаючи на викладене, у відповідності до вимог статей 33, 38 КУпАП вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті обвинувачення у вигляді попередження, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами. Підстав для застосування іншого виду стягнення суддя не вбачає.

Крім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. Підстави для її звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи відсутні.

Керуючись статтями 283, 285, 294, 306 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

ОСОБА_1 (Паспорт документ НОМЕР_1 від 21.07.2023 Орган що видав:5916; РНОКПП: НОМЕР_2 ) визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї за цим законом адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 (Паспорт документ НОМЕР_1 від 21.07.2023 Орган що видав:5916; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У порядку стст. 285, 306 КУпАП протягом трьох днів ФРОЛОВІЙ Юлії Сергіївни надіслати копію постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар