Справа № 156/484/23
Провадження № 3/156/11/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області І. М. Бахаєв, розглянувши матеріали, що надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП) та її захисника,

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, «…19.04.2023 о 12 год 50 хв в с. Мовників по вул. Лопатіна, 10 водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mustang», д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння … від проходження мед. огляду на стан вживання алкоголю на місці зупинки та в мед. закладі відмовився …».

1.2.В такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), таке діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2.Позиції учасників справи

2.2.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, зауважив, що вдень 19.04.2023 в с. Мовників він дійсно керував мопедом «Mustang», був зупинений співробітниками поліції з причини порушення Правил дорожнього руху, під час перевірки документів у нього поліцейському чомусь здалось, що водій мопеда виявляє ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 пояснив, що він не вживає алкоголю, бо страждає на гіпертонічну хворобу, вживає лікарські препарати, водій погоджувався продути алкотестер на місці зупинки транспортного засобу, але такої можливості поліцейський йому не надав, наполягав на тому, що ОСОБА_1 повинен пройти огляд в медичному закладі в м. Нововолинську, водночас співробітники поліції не доставили водія того дня до медичного закладу для проходження такого огляду.

2.3.Захисник адвокат Бакун О.С. зауважив, що співробітниками поліції не доведена винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведено, що його підзахисний керував транспортним засобом і відмовився виконувати законну вимогу поліцейського про проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в діянні цієї особи відсутній склад правопорушення.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 19.04.2023 серії ААБ № 070848, складений поліцейським офіцером громади Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Недорізом С.М. щодо ОСОБА_1 (а. с. 3);

2)акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , складений капітаном поліції Недорізом С.М. (дата складення документа не вказана), де зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, водночас у графі «результати огляду на стан сп`яніння» вказано «не проводилось»; цей документ підписаний лише свідком ОСОБА_2 , підписи офіцера поліції та ОСОБА_1 в акті відсутні (а. с. 4);

3)направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водія ОСОБА_1 до КНП «Нововолинська центральна міська лікарня», видане капітаном поліції ОСОБА_3 (дата та реєстраційний номер документа не зазначені), графи «час доставлення», «дата доставлення», «час освідування», «дата освідування» в документі не заповнені (а. с. 6);

4)бланк письмоих пояснень, заповнений офіцером поліції від імені ОСОБА_1 , дата документа 19.04.2023, де зазначено «пояснення буду давати в суді» (а. с. 5);

5)надані співробітнику поліції письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 19.04.2023 (у формі друкованого бланку), де з приводу події правопорушення зазначено, що 19.04.2023 о 12 год 50 хв вона була присутня під час того, як працівники поліції надали вимогу водієві ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння пройти в установленому порядку медичний огляд, від якого останній відмовився (а. с. 7);

6)копія постанови у справі про адміністративні правопорушення від 19.04.2023 серії БАВ № 313181, складеної офіцером поліції Недорізом С.М., згідно з якою водія ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за скоєння правопорушень, кваліфікованих за ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, застосовано стягнення в виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а. с. 8);

9)довідка інспектора САП Володимирського РВП Т. Баранської (дата складення документа не вказана), згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.04.2022 (а. с. 9);

10) відеозапис процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а. с. 11);

11)супровідний лист від 28.04.2023 № 9135/52/01/1-2023 заст. начальника Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області В. Кліменчука про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.10).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

3.4.Водночас захисником Бакуном О.С. надані для долучення до матеріалів справи довідки сімейного лікаря КНП «Литовезька амбулаторія загальної практики сімейної медицини» ОСОБА_4 від 08.11.2023, від 08.12.2023,згідно з якими ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з 2002 року, страждає на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, вживає певні лікарські препарати

3.5.Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано як свідка ОСОБА_5 .. Свідок повідомив, що в один з днів у квітні 2023 року (точної дати свідок згадати не зміг) він проїздив біля церкви у с. Мовників, побачив свого односельця ОСОБА_1 , котрий сидів поряд з мопедом та був сумний, ОСОБА_5 запитав ОСОБА_1 про те, що сталося, останній повідомив, що його зупинили поліцейські, склали протокол за порушення Правил дорожнього руху, але ОСОБА_1 не був у стані алкогольного сп`яніння, від нього не було чути запаху алкоголю, свідок сказав водієві ОСОБА_1 , щоб той не переймався, а в суді намагався довести відсутність своєї провини.

3.6.За клопотанням сторони захисту була викликана до суду для допиту свідок ОСОБА_2 , свідок отримала телеонограму та поштою повістку про виклик, однак до суду не прибула. В подальшому ОСОБА_1 та його захисник Бакун О.С. відмовились від клопотання щодо виклику згаданої особи.

3.7.Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на це, за відсутності відповідних клопотань учасників судового розгляду, суддя з власної ініціативи не здійснював пошуку додаткових доказів у справі, що розглядається.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14.Ураховуючи, що національним законодавством України (ч.1 ст. 130 КУпАП) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, тривале позбавлення особи спеціального права, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 19.04.2023 серії ААБ № 070848, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.16.Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.17.Письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.04.2023 не вказують на його винуватість у скоєнні правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, натомість під час судового розгляду справи ОСОБА_1 визнав, що 19.04.2023 вдень він керував мопедом, але заперечив, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, заперечив, що він відмовлявся на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан сп`яніння.

4.18.На відеозапису процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зафіксовано, як поліцейський висуває водієві законну вимогу щодо проходження огляду для встановлення можливого стану сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (продуття алкотестеру), але поліцейський такої можливості водієві не надав, наполягав на необхідності пройти огляд у медичному закладі, водночас зі змісту доданих до протоколу документів не вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці зупинки або ж був доставлений поліцейським до закладу охорони здоров`я.

4.19.Письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , надані поліцейському 19.04.2023, вказують на те, що вона була присутня, коли водій, який керував мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився виконати законну вимогу поліцейського про проходження огляду на стан можливого алкогольного сп`яніння. Для допиту до суду свідок ОСОБА_2 не прибула. Письмові пояснення (показання) свідка ОСОБА_2 суддя сприймає критично, оскільки зі змісту наданих поліцейськими відеозаписів не вбачається, що водій відмовлявся пройти відповідний огляд у встановленому законодавством порядку, також свідок ОСОБА_5 під вас допиту в суді повідомив, що зустрічав ОСОБА_1 безпосередньо після складення протоколу щодо нього поліцейськими, ОСОБА_1 не виявляв ознак алкогольного сп`яніння.

4.20. Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.

4.21.Таким чином, з урахуванням засад безпосередності дослідження доказів, суддя, вирішуючи питання про певні розбіжності між письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , отриманими співробітниками поліції під час складання протоколу, та показаннями свідка ОСОБА_5 , наданими безпосередньо під час судового розгляду справи, надає перевагу саме останнім показанням особи, котра була допитана безпосередньо в суді.

4.22.Загалом, додані співробітниками поліції до протоколу письмові матеріали підтверджують керування ОСОБА_1 мопедом вдень 19.04.2023 у с. Мовників, але не доводять свідомої відмови водія виконати законну вимогу поліцейського про проходження огляду на стан можливого алкогольного сп`яніння. Навпаки, на оглянутих відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовляється продути алкотестер на місці зупинки транспортного засобу, але поліцейський такої можливості водієві не надав, не забезпечив доставлення водія до медичного закладу для проходження огляду в установленому порядку.

4.23.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено належними та допустимими доказами наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.24.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.25. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7, 9, 247, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Повний текст цієї постанови складено 15.01.2024.

Суддя - І. М. Бахаєв