Справа № 3/714/112/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

не працюючого,

за ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2024 року, ОСОБА_1 , 01 лютого 2024 року, о 22 год. 50 хв. разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був виявлений та затриманий в районі прикордонного знаку № 887 на відстані 4000 м від лінії державного кордону, що розташований на території Герцаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за вчинення злісної непокори законному розпорядженню представника Державної прикордонної служби України, а саме, на вимогу зупинити транспортний засіб, особи вдалися до втечі, чим вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185-10 КпАП України.

Допитаний в судовому засідання ОСОБА_1 обставини наведенні у протоколі про адміністративному правопорушенні не визнав та суду пояснив, що у той день, після обіду подзвонив ОСОБА_4 , якого попросив відвести його у с. Коровія Чернівецької області так як домовився із покупцем про продаж двигуна від автомобіля ВАЗ, на що останній погодився. Погрузивши двигун до автомобіля марки Славута, належний ОСОБА_4 , вони та знайома ОСОБА_7 , яка знаходилася у автомобілі, всі разом направилася у напрямку м. Чернівці. Після продажі двигуна, вони направилися назад до дому. На шляху слідування, ОСОБА_8 зупинився на заправці що на околиці м. Чернівці де підібрав незнайомого йому чоловіка віком до 25 років. Згодом, рухаючись далі, до автомобіля сів брат ОСОБА_4 ОСОБА_9 , а на виїзді з м. Чернівці, на площадці біля магазину АТБ, до них приєднався ще одна незнайома йому особа. Всі разом вони рухались в напрямку м. Герца. На виїзді з м. Герца, на перехресті доріг, що веде у напрямку митниці та сіл Тернавка та Хряцька, на блокпосту їх зупинили прикордонний наряд. Проте, ОСОБА_4 проігнорував вимоги працівників прикордонної служби та вдався до втечі. Однак, їх наздогнали прикордонники, які слідували позаду них. На його прохання зупинитися, ОСОБА_4 продовжував рухатися далі та згодом заїхав на подвір`я господарства ОСОБА_10 , що в с. Тернавка Чернівецького району. На вимогу прикордонників, вийшли з автомобіля та лягли на землю. Наміру перетнути кордон не мав, оскільки проживає та доглядає сам за трьома дітьми та у законний спосіб може виїхати за кордон. Будь-яку непокору законному розпорядженню представнику прикордонної служби не чинив, так як на першу його же вимогу ліг на землю. Оскільки автомобілем не керував, то не мав технічної можливості його зупинити. За наведених обставин, просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КпАП України, повинен належним чином з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність ст. 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Санкцією ч.2 ст. 185-10 КУпАП, передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння : відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №130603 від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 ставитися у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185-10 КУпАП. При цьому, в протоколі, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, не зазначено законні вимоги представника Державної прикордонної служби та в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби. Такі факти не встановлено і під час судового розгляду.

З огляду на досліджені у справі докази, зважаючи на пояснення ОСОБА_1 , які не спростовані, з огляду на обставини за яких було виявлено та затримано останнього, то суд не вбачається в діях останнього дій щодо вчинення ним злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, вчинене групою осіб.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частиною 1 ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При наведених вище обставинах, за відсутності належних доказів того, що ОСОБА_1 у групі з іншими особами вчинив дії злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби, що у свою чергу виключає його вину, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, то провадження по даній адміністративній справі відносно останнього підлягає закриттю, через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 204-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: