Провадження № 3/643/4/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 о 20 год. 31 хв. в м. Харків по вул. Полтавський шлях, 113, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 230E», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло. Водій погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКПЛ, за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, але в закладі охорони здоров`я відмовився від здачі біологічного середовища (протягом трьох годин 15 хв.), забезпечити здачу біологічного середовища (сечі) не зміг.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 901385 від 03.03.2024, 02.03.2024 о 21 год. 42 хв. в м. Харків по вул. Гольдберівська, 125, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volvo 740», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в КНП ХОР ОКПЛ відмовився згідно висновку лікаря нарколога № 633.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 вищезазначені адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, зазначив, що не відмовлявся від здачі аналізу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Палагіна Ю.В. у судовому засіданні підтримала заявлене нею клопотання про закриття справ про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень. Зазначила, що в обох випадках були відсутні будь-які законні підстави для зупинки транспортного засобу, відсутня чітко виражена зафіксована відмова від огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не відмовлявся здати аналіз, але у нього не вийшло здати сечу, відсутні ознаки наркотичного сп`яніння та підстави для проведення огляду на стан сп`яніння. Відео файли які долучені до протоколу серії ААД №901385, частково пошкоджені, на них не відображено момент відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 13.10.2023 його сина ОСОБА_1 зупинили поліцейські, знайшли у нього наркотичні засоби і відвезли в Новобоварський районний відділ поліції. Співробітники вимагали у нього 2000 доларів США за те, що не будуть притягати його до відповідальності. Після цього сина постійно зупиняють, возять на медичний огляд.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол серії ААД № 605558 від 20.10.2023, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 20.10.2023 серії ААД № 605558, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом працівника поліції;

- відеозаписами з боді-камер працівників поліції

- висновком КНП ХОР ОНД від 20.10.2023.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Надаючи оцінку Доводам захисника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння суд до уваги не приймає.

Посилання захисника на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу суд вважає безпідставним, оскільки незгода водія з причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

У постанові Харківського апеляційного суду від 01.11.2023 у справі № 953/7013/22 також зазначено, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю і не звертався зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі щодо незаконних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не надав суду доказів на підтвердження його версії щодо незаконності дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу, проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності.

Доводи захисника щодо відсутності зафіксованої чіткої відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, суддя не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Пунктами 12,13,14 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є безумовна альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

В приміщенні КНП ХОР «ОНД» черговим лікарем було детально роз`яснено ОСОБА_1 про необхідність здачі ним сечі для проведення лабораторних досліджень.

ОСОБА_1 в лікувальному закладі, перебуваючи в свідомості мав достатньо часу та можливостей для здачі зразків біологічного середовища у виді сечі в мінімальному об`ємі, що свідчить про наявність у нього умислу на ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у формі пасивної відмови від здачі зразків біологічного середовища у вигляді сечі, необхідних для лабораторного дослідження.

Суд вважає, що саме усвідомлення ОСОБА_1 можливого виявлення наркотичних речовин в разі проведення лабораторних досліджень його сечі і обумовлювало вибір його поведінки у виді нібито неможливості проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, шляхом ухилення від проведення такого огляду.

Суд враховує, що певні патології в людини можуть суттєво змінювати частоту та об`єм сечоспускання.

Однак в конкретному випадку доводи ОСОБА_1 про неможливість здачі сечі є непереконливими.

Достовірно встановити утруднене сечовипускання у ОСОБА_1 суду неможливо, оскільки ОСОБА_1 не надано медичних документів, які встановлювали саме факт утрудненого сечовипускання, а встановити наявність такої ознаки хвороби ОСОБА_1 не вбачається можливим.

За встановлених судом фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 901385, суд зазначає наступне.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відео з нагрудної камери, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 (протокол серії ААД № 901385) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки, після перегляду відеозапису неможливо встановити чи відмовлявся ОСОБА_1 від проходження огляду, та чи встиг він за необхідний час здати аналіз, так як починаючи з 01:05:44 відеозапис не відображається.

Згідно з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції, який відтворений в судовому засіданні, вбачається, що диск не містить підтверджень факту відмови або намагання уникнути ОСОБА_1 проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом беззаперечно спростовували пояснення ОСОБА_1 та його захисника відносно того, що останній не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суду не надано.

Таким чином, з наданих суду доказів неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виниклі сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог п. 2.5 ПДР України суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за протоколом ААД № 901385 від 03.03.2024, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками порушення вимог пункту 2.5 ПДР, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 33-35, 40-1,130, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПпротокол серії ААД № 605558 від 20.10.2023, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (отримувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення (протокол серії ААД № 901385) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя В.О. Афанасьєв