ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024Справа №607/17892/24

13 вересня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , пенсіонерка

за ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1 , сурдоперекладача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2024 року о 10 год 20 хв. по вул. Микулинецька у селищі Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянка ОСОБА_1 , не впевнилась у відсутності небезпеки для себе, вийшла на проїзну частину дороги, внаслідок чого водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 206», здійснив на неї наїзд. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 4.14 (а) ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , користуючись послугами сурдоперекладача, пояснила, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає та щиро розкаюється у вчиненому. Зазначила, що водій транспортного засобу, якому вона створила аварійну обстановку, ОСОБА_3 не має до неї жодних претензій. Посилаючись на наведене, просила не притягувати її до адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

ОСОБА_3 попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що будь-яких претензій до ОСОБА_1 не має, вся завдана шкода йому відшкодована.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог пункту 4.14 (а) ПДР України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Положеннями частини 4 статті 127 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №111574 від 13 серпня 2024 року; постановою про закриття кримінального провадження від 18 липня 2024 року; протоколом огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 08 червня 2024 року та план-схемою до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 24 червня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 24 червня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 28 червня 2024 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП перехід пішоходами проїзної частини у невстановлених місцях, безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються та невиконання інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних його ознак.

Відтак, слід дійти висновку, що поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.

Виходячи із загальної сутності ознак малозначності у справах про адміністративні правопорушення, слід дійти висновку, що малозначними є лише (тільки) ті адміністративні правопорушення, які не становлять великої (значної) суспільної шкоди, а також унаслідок їх заподіяння, не відбувається спричинення збитків державним та/або суспільним інтересам, чи то громадян, в залежності від характеру правовідносин.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , її похилий вік, те, що вона є інвалідом з вадами мови та слуху, визнання нею вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, усвідомлення останньою протиправності поведінки, приходжу до висновку про малозначність вчиненого правопорушення.

Таким чином, вважаю за можливе, звільнити ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Справу відносно ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності провадженням закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 127, 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 4 ст. 127 КУпАП провадженням закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька