Справа № 131/1036/24
Провадження № 33/801/732/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

У скарзі зазначає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, і право на захист, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Надіслання SMS повідомлення та повідомлень у додаток «Viber» не можна вважати належним повідомленням особи про розгляд справи. Вказані обставини є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, мотивуючи тим, що оскаржувану постанову винесено у його відсутність, а копію постанови ним було отримано 06 серпня 2024 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Іллінецьким районним судом Вінницької області винесено 26 липня 2024 року та згідно супровідного листа від 30 липня 2024 року направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.20-22).

З доданих до апеляційної скарги документів встановлено, що копію постанови отримано ОСОБА_1 06 серпня 2024 року (а.с.28-29).

Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримував копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 09 серпня 2024 року.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання її копії, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №053229, складеного 10 липня 2024 року поліцейським СРПП ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Біликом Є.В., 09 липня 2024 року о 23 год. 41 хв. в м. Іллінці по вул. Зоряна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження освідування на стан сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №053229 від 10 липня 2024 року; постановою від 10 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14 липня 2024 року; DVD-диском з нагрудної камери працівника поліції з відеозаписом з місця події.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує висновки суду першої інстанції щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У статті 294 КУпАП зазначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що справу розглянуто у його відсутність, внаслідок чого було порушено його право на захист.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення адміністративного матеріалу на розгляд до суду.

До протоколу про адміністративне правопорушення додану заяву про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення.

Хоча вказана заявка і не підписана ОСОБА_1 , у ній зазначено номер телефону.

На вказаний номер телефону суд першої інстанції двічі надсилав судові повістки про виклик до суду у додаток «Viber».

Хоча статтею 277-2 КУпАП і передбачено, що осособа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про розгляд справи лише шляхом направлення повістки, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, однак, апеляційний суд вважає, що за обставин даної справи підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначає, що номер телефону, на який судом першої інстанції направлялися судові повістки в електронній формі, йому не належить, як і не заперечує факту отримання судових повісток в електронній формі на цей номер.

Скаржник лише стверджує про те, що такий спосіб повідомлення не є належним способом направлення судової повістки в розумінні положень КУпАП, не заперечуючи при цьому своєї обізнаності щодо знаходження справи на розгляді в суді та щодо дат, на які призначалися судові засідання.

ОСОБА_1 з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення і до винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови не цікавився провадженням у його справі, не користувався добросовісно належними йому процесуальними правами та не виконував процесуальних обов`язків.

Присутність особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, тому розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є безумовною підставою для скасування постанови.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не погоджуючись із винесеною постановою, не позбавлена можливості доводити свою невинуватість у суді апеляційної інстанції при перегляді справи, в тому числі давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Пономарьов проти України» та «Мушта проти України» вказано, щосторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зазначаючи про порушення своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати їх при апеляційному перегляді справи, однак, по-перше, жодних клопотань, як і доказів, разом із апеляційною скаргою подано не було, по-друге, задовольнити вимогу апеляційної скарги про закриття провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за тією умовою, що його неналежним чином повідомлено про судове засідання, не можливо.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало