Справа № 466/9079/24
Провадження № 3/466/2756/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м.Львова Невойт П.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянки України, працездатної, не працевлаштованої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в:

згідно протоколу серії ВАД №320190 від 27.08.2024 гр. ОСОБА_1 27.08.2024 о 15:00 год. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , а саме: переслідувала його біля будинку та виражалась нецензурними словами, чим своїми діями вчинила домашнє насильство психологічного характеру, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що жодного домашнього насильства щодо свого чоловіка вона не вчиняла та не переслідувала останнього, в них існує конфлікт з приводу місця проживання дитини. Цього дня вона з родиною прибула за адерсою проживання чоловіка та бажала забрати малолітнього сина. Однак її не впустили в квартиру і вона викликала поліцію. До квартири так і не потрапила, ОСОБА_2 спілкувалася на вулиці, а чоловік був на балконі.

ОСОБА_2 будучи в судовому засіданні пояснив, що дійсно до квартири він маму дитини не пустив. Поліцейські зайшли до квартири та відібрати в нього пояснення. На вулицю він не виходив, а з лружиною спілкувався через балкон, т.я. квартира розташована на першому поверсі. Від дружини нецензурної лайки не чув.

Суд вважає, що долучені до справи докази не достатні для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, судом не здобуто доказів нецензурних висловлювань та образ зі сторони ОСОБА_1 до свого чоловіка, інших дій психологічного характеру, а тому і відсутній склад правопорушення.

Всупереч вимогам ч.1 ст.173-2 КУпАП в протоколі не зазначено чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тобто не зазначено наслідку, який настав або міг настати, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що окрім пояснень потерпілого ОСОБА_2 про те, що його дружина вчинила відносно нього насильство психологічного характеру, інших доказів матеріали справи не містять.

Натомість з пояснень наданих ОСОБА_1 в суді вбачається, що між подружжям існує конфлікт щодо місця проживання дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

За змістом ст. ст.279,280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Таким чином, при наявності саме такої сукупності обставин, які є істотними для прийняття рішення, суд не має достатніх підстав для визнання, поза розумним сумнівом, винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, з наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні докази підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що на переконання суду може лише свідчити про недоведеність вини особи, що спростовує показання потерпілого про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі, а тому провадження по даній адміністративній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 173-2, 247 ч.1.п.1, 251, 266, 279, 280, 284 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя П. С. Невойт