Справа № 405/3182/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда Льон С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в 5 Державній пожежно-рятувальній частині ГУ ДСУзНС у Кіровоградській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №743792 від 28.04.2024 ОСОБА_1 28.04.2024 о 01 годині 58 хвилині в м.Кропивницький, по вул.Паркова, 1, керував транспортним засобом Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія відповідно до встановленого законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 надав письмові пояснення, згідно яких вказав, що транспортним засобом не керував, в той день 28.04.2024, у зазначений в протоколі час, дійсно перебував у салоні автомобіля Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , разом із своєю знайомою, де вони просто сиділи, розмовляли та чекали коли до них приїде його знайомий і відвезе додому. В цей час до них підійшли працівники поліції та повідомили про порушення комендантської години, на що вони попросили вибачення. В ході розмови працівники поліції почали повідомляти йому про наявність ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, на що він погодився та пройшов тест. Та обставина, що він не керував транспортним засобом, також підтверджується відеозаписами, що надані посадовою особою, якою було порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме у долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 743792 від 28.04.2024 відеоматеріалах відсутня фіксація особи, яка б 28.04.2024 о 01 год. 58 хв. у м. Кропивницький по вул. Паркова, біля буд. 1, як про це зазначено у протоколі, яка керувала транспортним засобом Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , як і відсутня фіксація руху зазначеного транспортного засобу. Окрім того, у протоколі не зазначено про наявність свідків можливих очевидців події інкримінованого правопорушення. Окрім того, зазначив, що в ході розмови з працівниками поліції, яка міститься на долучених відеоматеріалах, останні повідомили йому про порушення комендантської години, при цьому не вказуючи на факт керування ним транспортним засобом Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , або будь яким іншим транспортним засобом, а також не оголошували підстави зупинення транспортного засобу, передбачені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Зважаючи на викладене, просив закрити провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, водієм згідно ПДР є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста. тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий галон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під чаї; руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності навіть ввімкненого двигуна.

При дослідженні матеріалів справи, встановлено, що у ній містяться акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом алкотестера DRAGER Alcotest 6810 - 2,08‰; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки;диск з відеозаписами з камер «Bodycam», на яких зафіксований 28.04.2024 автомобіль Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 ,, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , однак, при цьому, підтвердження належними та допустимими доказами факту керування останнім вказаним транспортним засобом не встановлено.

В матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують порушення ОСОБА_1 норм законодавства.

Згідно п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також: іншими документами.

В силу ст. 252 КпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, найважливішою умовою прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого рішення є правильна оцінка доказів. При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він пов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «завідсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та відсутність беззаперечних, належних і достатніх доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені у протоколі час та місці, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Світлана Михайлівна Льон