Справа № 185/6843/24
Провадження № 3/185/2626/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, під час запровадженого Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану у Україні, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ї відповідальності за ст.185 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

На думку органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення відносно гр-на ОСОБА_1 , останній 20 червня 2024 року о 15.00 год. по вул. Кузнечна, 72 в м. Павлограді Дніпропетровської області, вчинив злісну непокору підчас пропонування пройти до РТЦК м. Павлограда, перебуваючи в розшуку Голосіївської РТЦК.

Гр. ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 18 липня 2024 року не з`явився, був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, зі змісту ст. 185 КУпАП слідує, що відповідальність осіб настає у разі злісної непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Однак, вимоги уповноважених осіб мають бути законними, та відповідати Закону України «Про Національну поліцію», а також іншим нормативно-правовим актам, що регулюють діяльність представників правоохоронних органів.

Тобто, протиправним діянням буде злісна непокора щодо кожного розпорядження чи вимоги поліцейського, якщо вони законні та пред`являються у процесі виконання ним службових обов`язків, зокрема з охорони громадського (публічного) порядку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення визначає, що доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Разом з тим, з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, як саме ОСОБА_1 ухилявся від вимоги поліцейського.

У якості доказів до протоколу долучено рапорт який жодним чином не підтверджує факт злісного ухилення від законної вимоги працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.

Тобто, зміст протоколу про адміністративне правопорушення не в повній мірі розкриває суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки у протоколі не вказано в чому полягає протиправна поведінка ОСОБА_1 , тобто чим було обумовлено і в чому полягало законне розпорядження чи вимога працівників поліції.

Документ про перебування ОСОБА_1 у розшуку, також у матеріалах справи відсутній.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відмова ОСОБА_1 виконати вимоги поліцейського, яка на думку працівника поліції мала місце, була незаконна, порушувала права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а надані суду докази зазначених висновків є сумнівними, не узгодженими між собою, а також не належними та не допустимими.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол відносно ОСОБА_1 не містить ніяких додатків з цього приводу, а в матеріалах справи відсутні інші будь-які данні, які б могли б свідчити про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а вразі своєї можливої відмови скористуватися своїми правами щодо ознайомлення з протоколом.

Наведене вище стосується й дій посадової особи відділу поліції, щодо роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, передбачених як Конституцією України так і ст.268 КУпАП, та за наявності відмови особи ознайомитися зі своїми правами та обов`язками також посвідчити таку відмову належним чином, за участю двох свідків.

З огляду на зазначені обставини, взагалі неможливо дійти висновку, чи дійсно ОСОБА_1 , як особі, що притягається до адміністративної відповідальності роз`яснювалися його права і обов`язки, та чи був він присутнім під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких об`єктивних даних, приймати рішення про навмисний та одночасно протиправний характер дій ОСОБА_1 та скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП немає достатніх підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

Зазначений висновок суду не суперечить та, навпаки, узгоджується з Конституційними положеннями, щодо трактування усіх сумнівів у справі на користь особи, що притягається до відповідальності.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 256, ст. 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ О.О. ЩЕРБИНА

Постанова набирає законної сили 29 липня 2024 року.