Справа № 302/1211/24 Провадження № 3/302/531/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

з участю секретаря судового засідання Магдич В. М.,

прокурора Соколова А. В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника притягуваної адвоката Белли В. М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , медичної сестри КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ», заміжньої,

за частиною 1 статті 172-6Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2024 року № 189, ОСОБА_1 , будучи у 2023 році дублером секретаря складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня», являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 16.07.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала, з викладеними в протоколі обставинами не погодилася та пояснила, що їй не було відомо про те, що наказом КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня» від 27 грудня 2022 року №124-0 її було призначено дублером секретаря постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на 2023 рік, про це їй ніхто з керівництва КНП «ЛПУ Міжірська РЛ» не повідомляв, з наказом її не ознайомлював, до роботи військово-лікарської комісії протягом 2023 року та й до даного часу не залучалася. Про наявність такого наказу вона дізналась під час оформлення на неї матеріалів про адміністративне правопорушення з наданої їй копії протоколу. Щорічну декларацію подала одразу після того, як їй сказав про це в.о. генерального директора лікарні, проте чому вона мала подавати декларацію, не розуміла.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Белла В. М. в судовому засіданні зауважив, що обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, у матеріалах справи відсутні належні докази вчинення його підзахисною інкримінованого їй правопорушення. Тому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях притягуваної складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, про що додатково зазначив у письмовому клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП повністю доведена матеріалами справи. Просив піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за частиною 1 статті 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

Заслухавши пояснення притягуваної, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та додатково витребувані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 9 указаної норми Закону правопорушення пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень статті 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням позиції притягуваної особи, для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, чи була ОСОБА_1 обізнана про необхідність подання нею декларації.

Так, з відповіді № 787/01-1 від 10.09.2024 слідує, що документи, які б засвідчували факт ознайомлення ОСОБА_1 з наказом КНП «Міжгірська РЛ» № 124-0 від 27.12.2022, із зазначенням дати ознайомлення, відсутні. Як зазначено, ОСОБА_1 була повідомлена адміністрацією КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ» про те, що вона включена до запасного складу ВЛК згідно наказу № 124-0 від 27.12.2022, проте ОСОБА_1 повідомила, що не бажає бути у складі ВЛК. Акти про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом № 124-0 від 27.12.2022 не складались.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка в.о. генерального директора КНП «Міжгірська РЛ» ОСОБА_2 повідомив, що до 2022 року ОСОБА_1 перебувала у основному складі військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних на базі КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» та з яких причин її було виключено зі складу вказаної комісії йому не відомо. Наказом КНП «Міжгірська РЛ» № 124-0 від 27.12.2022 ОСОБА_1 було включено на 2023 рік дублером секретаря складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня». Про наявність вказаного ОСОБА_1 було поставлено до відома в усному порядку адміністрацією КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ». У розпорядженні лікарні відсутні документи, які б підтверджували ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 124-0 від 27.12.2022 та відповідно про її обов?язок у зв?язку із цим подання щорічної декларації. Упродовж 2023 року ОСОБА_1 жодного разу не приймала участі в роботі військово-лікарської комісії. Зауважив, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 виключено зі складу військово-лікарської комісії у зв?язку з її категоричною відмовою приймати участі в роботі комісії.

За вказаних обставин суд вважає, що належним підтвердженням ознайомлення ОСОБА_1 з наказом КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ» від 27 грудня 2022 року № 124-0, має бути письмова відмітка особи про ознайомлення з ним або ж у випадку відмови від ознайомлення із ним, складений акт в якому б мало бути зазначено про відмову від ознайомлення з наказом та про його оголошення особі в присутності свідків, які б його засвідчили.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 27 грудня 2022 року № 124-0, яким її включено у 2023 році як дублера секретаря до складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ», а відтак відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом 1частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, встановлюючи відповідно до статті 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП та які б підпадали під ознаки вказаного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП

На підставі статті 62 Конституції України та керуючись статями 7, 9, 172-6, 247, 251, 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.