Справа № 485/1806/24
Провадження № 3/485/887/24
Постанова

іменем України

09 вересня 2024 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйов О.В., секретар судового засідання Гусарова І. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої фактично за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

встановив:

15 серпня 2024 року о 18:00 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України покладених на неї законодавством батьківських обов"язків щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в період часу з 18:00 год. 15 серпня 2024 року по 13:00 год. 16 серпня 2024 року знаходилась у статусі "безвісти зникла", матір жодних зусиль до пошуку дитини не приклала.

В судове засідання ОСОБА_1 не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надала. На підставі ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_3 на підставі наданих суду документів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Доказами вини правопорушниці слугують дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 197005 від 16 серпня 2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання порушниця не зазначила, підписала без зауважень, зазначила що з протоколом згодна; рапорт помічника чергового ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Гентош М.М. від 16 серпня 2024 року про отримання повідомлення зі служби 102 про зникнення малолітньої ОСОБА_4 , заявник ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_2 щодо даних материнства ОСОБА_1 ; акт обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року, яким встановлено що малолітня ОСОБА_6 "яна не ночувала вдома, пішла з подругою в сусіднє село; заявою ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року про припинення розшуку малолітньої ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 .

Проаналізувавши вищевказані документи, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

Однак, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 197005 від 16 серпня 2024 року, дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, які передбачені у ч. 1 ст. 184 КУпАП, вчинені особою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Разом з тим, вказаною постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв"язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП та оголошено усне зауваження.

Таким чином, до матеріалів адміністративної справи не надано доказів того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 184 КУпАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованого в протоколі.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітній дитині, тому її дії слід кваліфікувати як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, враховую на характер вчиненого правопорушення, що є умисним, обставини його вчинення, особу правопорушниці, ступінь її вини у допущенні правопорушення та майновий стан за непрацевлаштування.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

З метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами, застосуванню підлягає стягнення у виді попередження.

Згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 40-1, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація) у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 к.) за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, щодо якої її винесено, про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя О. В. Соловйов