Справа № 144/408/24
Провадження № 33/801/522/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Довгалюк Л. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Клінчикова Сергія Олександровича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 02.03.2024 о 17 год. 08 хв. громадянин ОСОБА_1 у с. Орлівка по вул. Центральна керував автомобілем ВАЗ - 21104, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.03.2024, відповідно до якого водій перебував у стані сп`яніння (результат становить 1,498 проміле), чим своїми діями порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції адвокат Клінчиков С. О. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року та прийняти нове рішення, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в порушення вимог ч. 2 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію», поліцейські не вчинили повідомлення про фактичні та правові підстави застосування превентивних поліцейських заходів відносно ОСОБА_1 , чим порушили вимоги закону та його права на свободу та особисту недоторканість. Той факт, що ОСОБА_1 не вчинив жодного правопорушення, а тому у поліцейських не було підстав для проведення поліцейського заходу - зупинка транспортного засобу свідчить відповідь начальника Теплицького ВП №1 про те, що 02.03.2024, жодних постанов та протоколів, інших ніж за ч. 1 ст. 130 КУпАП не складалось. Також під час перегляду відеозапису з бодікамери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 , не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та відсутній його підпис в графі про роз`яснення прав, що є порушенням норм ст. 256 КУпАП та права на захист.

Зокрема вказує, що на другому відеофайлі, наданому працівниками поліції, а саме на відмітці часу 17.11.07 на запитання поліцейського чи погоджується ОСОБА_1 пройти огляд на приладі Драгер шляхом його продування, останній висловив чітку зрозумілу згоду на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейським. На відмітці часу 17.14. вбачається, що після огляду транспортного засобу поліцейський вказує, на те, що «зараз другий екіпаж привезе Драгер» та дає вказівку заглушити двигун. Далі поліцейські повторно вказують на те, що другий екіпаж привезе Драгер, а тому треба чекати. Відеофайл завершується на відмітці 17.16.55. Наступний відеофайл розпочинається на відмітці часу 17.17.11 і до відмітки 17.24.12 відбувається очікування. В цей час один із поліцейських дає протиправну вказівку наказуючи закрити машину та їхати в м. Гайсин в лікарню. З чого, очевидно вбачається здійснення процедури затримання ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що відповідно до порядку проходження огляду на стан сп`яніння регламентованого ст. 266 КУпАП, п. 6 та п. 7 Розділу І Спільного наказу МВС та МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. затвердженим постановою КМУ №1103/2008, поліцейський мав запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки під відеозапис.

На переконання сторони захисту, огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проведений з такими порушеннями, що нівелює його результати, та до уваги братися не може. Вказує, що згідно з відповіддю на адвокатський запит КНП «Гайсинська ЦРЛ» надано копію акту медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння №28 від 02.03.2024, відповідно до якого захисник робить висновок про невідповідність процедури огляду яка зафіксована на відеозапису до відомостей відображених в акті №28. Також, відповідно до п. 18 згаданого акту №28, під час огляду на стан сп`яніння пристрій повторне обстеження через 20 хвилин після первинного обстеження не проводилось. Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду доданий до протоколу не містить посилання на номер акту медичного огляду особи. Вважає, що результати дослідження не можуть бути прийняті судом як достовірні докази, які відповідають європейському стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Проведенням тесту не здійснено відповідно до інструкції з експлуатації пристрою. Окремо звертає увагу і на той факт, що його запит щодо кількості тестів від останньої калібровки до огляду ОСОБА_1 , залишився без відповіді. Однак суд першої інстанції наведенні вище доводи до уваги не взяв та не спростував їх. Крім того, суд першої інстанції спотворив покази ОСОБА_1 , який чітко вказав на те, що він не погодився їхати в лікарню, а був вимушений підкоритись наказу поліцейського, що підтверджується відеозаписом.

В судове засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Клінчиков С. О. не з`явився. В письмовому клопотанні від 05.09.2024 просив розгляд справи відкласти, проте причини такого відкладення не вказав, а тому, враховуючи граничні строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, відсутність поважних причин неявки у судове засідання та доказів неможливості приймати участь у судовому засіданні, суд розглядає справу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд прийшов дослідивши: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 136368 від 02.03.2024, у якому ОСОБА_1 зазначив, що з ним згоден; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_1 зазначив, що згоден з результатами огляду на стан сп`яніння; висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.03.2024; відеофайли з нагрудного відеореєстратора поліцейського на електронному носії.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З дослідженого відеозапису встановлені обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №136368 від 02.03.2024.

Твердження захисника про те, що під час огляду та вимірювання алкогольного сп`яніння вимірювання відбулось з порушенням технічного обслуговування технічного приладу що, у свою чергу, могло вплинути на точність вимірювання, на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 1 січня 2016 року, до засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 цього Закону передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 1 січня 2016 року. А тому газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

З відповіді та наданих документів, які надані на запит суду КНП «Гайсинська ЦРЛ» за вхідним номером №7262 від 22.07.2024 встановлено, що згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П/134/в (чинне до 16 травня 2023), № П/0720/23 (чинне до 30 травня 2024), № П14/1122/24 (чинне до 25.05.2025) газоаналізатор Алкофор 307, зав. № Q, проходив перевірку і на час скоєння правопорушення ОСОБА_1 (02.03.2024) зазначений засіб вимірювальної техніки відповідав вимогам розділу експлуатаційної документації та ДСТУ 8950:2019 й метрологічні характеристики відповідали паспортним значенням.

Окрім цього, з відеозапису з нагрудної бодікамери, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу приладу ознайомлений з його результатом, не заявляв жодних зауважень щодо справності такого приладу, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у поліцейського не вимагав, а тому в цій частині поліцейським вимоги Інструкції порушені не були.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Клінчикова Сергія Олександровича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко