Справа № 405/5265/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Бистров С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої,

за ч.2 ст.184 Кодексу проадміністративні правопорушення України,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2024 року встановлено, що 30.06.2024 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилилась від виконання обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній 30.06.2024 в період часу з 23:30 по 05:30 не перебував за місцем мешкання в комендантську годину, працівниками поліції був доставлений додому. Вказане адміністративне правопорушення вчинене повторно протягом року.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 07.08.2024 (а.к. 20). Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ст.268 ч.1 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення зазначених вище норм та беручи до уваги, що КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкової участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст.184 КУпАП, на підставі чого суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обізнаної про місце і час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 270614 від 22.07.2024, протоколом огляду місця події, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, писмовими поясненями ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, довідкою про наявність потворності вчинення адміністративного правопорушення про притягнення ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та винність ОСОБА_4 у його вчиненні.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частиною 2 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, то в діях ОСОБА_2 є склад даного правопорушення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

Суб`єкт цього адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить єдиного визначення поняття «неповнолітні». Одна група нормативно-правових актів (Сімейний кодекс України, Цивільний кодекс України) поняття «малолітній» та «неповнолітній» співвідносять, як частини цілого, яким є поняття «дитина». Тобто поняття «дитина» включає дві складові: «малолітній» та «неповнолітній», які є окремими самостійними групами.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Інша група нормативно-правових актів (Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України) неповнолітній включає всю вікову протяжність, до 18 років, а малолітній (малолітня особа) відноситься до неповнолітнього, з 14 років. Тобто малолітній та неповнолітній співвідносяться між собою як частина й ціле, а термін «дитина» не використовується.

Так, сукупний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів в співвідношенні із завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, свідчить про те, що термін «неповнолітні діти», який використовується у статті 184 КУпАП охоплює коло осіб, які не досягли повноліття, тобто яким не виповнилося 18 років, права і свободи яких перебувають під особливою охороною держави.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважаючи на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вказаним вище порушенням державі не заподіяно шкоди, враховуючи відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому адміністративному правопорушенні, суд дійшов висновку про те, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення є малозначним.

За таких обставин ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Саме усне зауваження суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_2 в подальшому.

Згідно зі ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову, зокрема, про закриття справи, яка виноситься, крім іншого, при оголошенні усного зауваження.

За таких обставин, суд вважає за можливе у відповідності з вимогами ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, та на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП закрити провадження по даній справі.

Керуючись ст. 22, 124, 184, 283-291 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.184 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Сергій Анатолійович Бистров