П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року Справа № 608/1194/24

Номер провадження3/608/566/2024

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Запорожець Л. М. , розглянувши матеріали, які надійшли від Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності протягом року не притягалася, -

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 312277, складеного 29 квітня 2024 року начальником сектору ЮП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Барчишаком Д.П. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що він 27 квітня 2024 року, перебуваючи за своїм місцем проживання ухилявся від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України.

Справа призначалася до судового розгляду на 21.05.2024, 10.06.2024, 08.08.2024 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в адресу суду не повернулись поштові повідомлення про вручення йому судової повістки.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 312277, складеного 29 квітня 2024 року начальником сектору ЮП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Барчишаком Д.П. відносно ОСОБА_1 вбачається, що він не в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Зокрема, в ньому не в повній мірі зазначено про всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, не які дії вчинено особою щодо не забезпечення вимог ст. 150 СК України та в чому полягає їх протиправність.

Так, в справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністартивного правопрушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процессу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого протии нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правоворушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення ( Справа Лучанінова протии України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП слід закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушень, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, п.п. 1, 7 ст. 247, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно:

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 608/1194/24.

Постанова набрала законної сили 2024 року.

Суддя Л. М. Запорожець

Копію постанови видано 2024 року.

Секретар: