ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6414/24Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 33/817/477/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови 13.03.2024 о 23 год. 32 хв. на вул. Збаразькій у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» № ARLM-0285 (повірка дійсна до 07.06.2024), а також від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Череватий П.М. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

матеріали справи не містять доказів законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ;

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1651712 від 14 березня 2024 року, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року скасована;

суддя суду першої інстанції, встановивши в діях ОСОБА_1 порушення п.11.2 та 11.5 ПДР України, вийшов за межі своїх повноважень та пред`явленому ОСОБА_1 обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення;

відеозапис із автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції був направлений до суду не у встановленому законом порядку, після початку розгляду справи, що не передбачено чинним законодавством;

суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки поясненням ОСОБА_1 ;

після зупинки автомобіля, та перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейські не повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння;

ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні не відмовлявся, лікар помилково розцінив його поведінку, як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, які саме дії вчиняв ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду;

ОСОБА_1 не було вручено та оголошено письмове направлення на проходження огляду в лікарні;

суддя міськрайонного суду, розглядаючи дану справу без участі сторони обвинувачення, фактично взяла на себе тягар підтримки обвинувачення відносно ОСОБА_1 , що вказує на відсутність безсторонності суду та порушення ст.6 Конвенції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 710804 від 14 березня 2024 року, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; відеозаписах з нагрудних камер працівників патрульної поліції № 474474, № 474480 (назви файлів «part_00000_export-66mbz», «part_00000_export-66mbz») та з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назви файлів «IMG_4035», «IMG_4036», «IMG_4037»), на яких зафіксовані обставини вчинення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 ; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» № ARLM-0285, яке чинне до 07 червня 2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14 березня 2024 року; розписці ОСОБА_2 від 14 березня 2024 року, відповідно до якої останній зобов`язався доставити автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , до місця стоянки; довідці УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 14 березня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо доводів апелянта про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів законності зупинки поліцейським транспортного засобу, а також те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1651712 від 14 березня 2024 року, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року скасована, суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" однією з підстав для зупинки транспортного засобу є порушення водієм правил дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для перевірки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку. При цьому автомобіль рухався в крайній лівій смузі для руху, не зайнявши праве крайнє положення на проїзній частині при відсутності інших транспортних засобів. Наявність таких підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.35 Закону про поліцію для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції В.Щупляка від 13 березня 2024 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 заступивши на нічне чергування 13 березня 2024 року спільно з ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 , близько 23 год 32 хв в м. Тернополі по вул. Збаразька було помічено транспортний засіб «Skoda Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій.

Окрім того, вищевказані доводи спростовуються матеріалами відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції (part_00001_export-66mbz.mp4 з 00:39:00 год) де зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, який оголосив ОСОБА_1 підстави зупинки його транспортного засобу. Наявність такої підстави зупинки транспортного засобу (п.1 ч.1 ст.35 ЗУ "Про національну поліцію") підтверджується матеріалами відеофіксації із відеореєстратора службового автомобіля.

Виходячи із вищенаведеного, доводи захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів законності зупинки поліцейським транспортного засобу суд апеляційної інстанції оцінює критично, а скасування Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 23 квітня 2024 року постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1651712 від 14 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР, жодним чином не спростовує факту керування останнім автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який беззаперечно підтверджується наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суддя суду першої інстанції, встановивши в діях ОСОБА_1 порушення п.11.2 та 11.5 ПДР України, вийшов за межі своїх повноважень та пред`явленому ОСОБА_1 обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки як видно зі змісту оскарженої постанови в даному випадку суд розглянув справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і визнав доведеним порушення ОСОБА_1 п.2.5.ПДР та ч.1 ст.130 КУпАП. Натомість викладені у постанові висновки суду щодо п.11.2 та 11.5 ПДР України стосуються оцінки доводів сторони захисту про незаконність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Щодо цього суд першої інстанції правильно вказав, що матеріали справи, а саме дані відеозаписів реєстратора патрульного автомобіля, містять відомості, що підтверджують наявність у поліцейського підстав вважати наявним у діях ОСОБА_1 ознак порушення ПДР, а тому здійснення зупинки автомобіля в даному випадку не можна вважати безпідставним. Крім того, постанова від 14.03.2024р. щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП скасована з направленням справи на новий розгляд, а тому саме по собі скасування цієї постанови не має преюдиційного значення для розгляду справи за ст.130 КУпАП, в межах якої суд першої інстанції виніс рішення на підставі аналізу сукупності наявних у цій справі доказів.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження захисника про недопустимість як доказу відеозапису із автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції який був направлений до суду окремо від інших матеріалів справи, так як захисник не вказує і вході апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку, що така процесуальна дія органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, порушила основоположні права ОСОБА_1 . Також, про наявність такого доказу (відеозапис реєстратора патрульного автомобіля) і те, що він додається до протоколу про адміністративне правопорушення вказано у цьому протоколі, а тому немає підстав для висновку, що уповноважений на збирання доказів орган надавав суду якісь додаткові матеріали. Крім того, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення відеозапис надійшов до суду 04 квітня 2024 року і сторона захисту була ознайомлена з матеріалами справи 14 травня 2024 року (а.с. 13,14,17).

Твердження апелянта про те, що після зупинки автомобіля, та перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейські не повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки з наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголошував ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення останнього на відповідний огляд (файл part_00000_export-66mbz.mp4 з 23:35:35, та з 23:42:00 год).

Окрім цього, ознака алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), яка була визначена поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксована як в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 710804 від 14 березня 2024 року, який ОСОБА_1 підписано без зауважень, так і в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14 березня 2024 року, що спростовує твердження захисника про те, що працівники поліції не озвучили ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо не вручення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, тому що таке направлення оформляється в одному примірнику та, у разі доставки водія, пред`являється поліцейським в закладі охорони здоров`я, а не самому водію.

Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14 березня 2024 року, наявне у матеріалах справи (а.с.4).

Не відповідають дійсності твердження захисника про те, що ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні не відмовлявся, а лікар помилково розцінив його поведінку, як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відео з нагрудних камер працівників поліції (файл part_00001_export-66mbz.mp4 з 00:22:20 год) ОСОБА_1 повідомив лікарю медичного закладу про те, що він не надає згоди на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, згідно наявного відеозапису, ОСОБА_1 була написана заява про те, що він не надає згоди на проходження медичного огляду (файл part_00001_export-66mbz.mp4 з 00:22:25 по 00:24:40 год).

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу і виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суддя міськрайонного суду, розглядаючи дану справу без участі сторони обвинувачення, фактично взяла на себе тягар підтримки обвинувачення відносно ОСОБА_1 , що вказує на відсутність безсторонності суду та порушення ст.6 Конвенції, є надуманими.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року, відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя