Справа № 496/5241/24
Провадження № 3/496/3021/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 та 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2024 року о 18:10 год. в Одеській області Одеського району с. Дачне вул. Преображенська, 118-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати т/з, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась на зустріч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальний збиток. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України за яке настає відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за кваліфікуючою ознакою порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 194093 від 16.07.2024 р.; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який зазначив, що дійсно 26.05.2024 року о 18:10 год. в Одеській області Одеського району с. Дачне вул. Преображенська, 118 а, керував автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , з місця ДТП зник; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка зазначила, що 26.05.2024 року о 18:10 год. вона рухалась в с. Дачне вул. Преображенська, 118-А Одеської області Одеського району, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з її автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 в ліву передню частину автомобіля та покинув місце ДТП. ОСОБА_2 отримала ушкодження плеча та голови, внаслідок чого звернулась до лікарні.

Крім того, 26.05.2024 року о 18:10 год. в Одеській області Одеського району с. Дачне вул. Преображенська, 118-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати т/з, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась на зустріч, та будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.10 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за кваліфікуючою ознакою залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 194093 від 16.07.2024 р.; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який зазначив, що дійсно 26.05.2024 року о 18:10 год. в Одеській області Одеського району с. Дачне вул. Преображенська, 118 а, керував автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , з місця ДТП зник; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка зазначила, що 26.05.2024 року о 18:10 год. вона рухалась в с. Дачне вул. Преображенська, 118-А Одеської області Одеського району, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Carina д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з її автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 в ліву передню частину автомобіля та покинув місце ДТП. ОСОБА_2 отримала ушкодження плеча та голови, внаслідок чого звернулась до лікарні.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату судового засідання повідомлений, що підтверджує підпис у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ознайомлення з датою та часом розгляду справи.

Від представника за довіреністю потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання в якому представник просить визнати ОСОБА_1 винним за ознаками ст. 122-4 КУпАП, накласти на нього покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт. Визнати ОСОБА_2 потерпілою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що після скоєння ДТП, ОСОБА_1 залишив на місці події свій транспортний засіб та зник у невідомому напрямку. За фактом події потерпіла звернулась до органу поліції. Також, звертає увагу, що на момент ДТП, ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Свідками ДТП є люди, які перебували неподалік біля зупинки громадського транспорту. До клопотання додала фото докази з місця ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція статті 122-4 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкція статті 124 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження дійсного, на час події, у водія ОСОБА_1 посвідчення водія.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, з урахуванням обставин вчиненого правопорушення, які характеризують ОСОБА_1 , як вкрай безвідповідальну особу, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобом в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на якого накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєні правопорушень передбачених:

-ст. 124 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

- ст. 122-4 КУпАП України та накласти до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КпАП України визначити остаточне адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП України та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілою по справі.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Буран