Справа № 951/617/24
Провадження №3/951/388/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із СПД №1 (смт Козова) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.180-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2024 серії ВАД № 278091 16.08.2024 о 22:30, по АДРЕСА_2 , власник кафе-бару «Оазис», ОСОБА_1 , допустив перебування неповнолітніх дітей в закладах, в яких проводиться діяльність у сфері розваг, без супроводу батьків або осіб, які їх заміняють.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 180-1 ч. 1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 прибув та надав пояснення по суті складено протоколу про адміністративне правопорушення. Суду пояснив, що він, будучи власником кафе-бару «Оазис», подекуди виконує обов`язки і адміністратора, і бармена, і охоронця. В закладі постійно вживаються заходи для того, щоб після 22.00 год. не перебувало неповнолітніх дітей без супроводу батьків. Чи перебували неповнолітні особи 16.08.2024 о 22.30 год. у зазначеному закладі він не бачив та не надав цьому уваги. В будь-якому разі він запобігає можливим випадкам перебування неповнолітніх у цьому закладі, тому умислу або необережності щодо можливих наведених порушень, пов?язаних з перебуванням неповнолітніх у закладі, він в даному випадку не мав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 180-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування.

Отже, диспозиція даної статті є бланкетною, тобто нормою, яка не лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак, відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення має містити чітке посилання на нормативний акт і повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ч. 1 ст. 180-1 КУпАП з конкретизацією суті правопорушення у відповідності до вказаного нормативно-правового акту та відомостей на підтвердження того, що особа, яка притягається до відповідальності, є суб`єктом такого правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 16.08.2024 серії ВАД № 278091 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1

ст. 180-1 КУпАП відсутнє посилання на конкретний нормативно-правовий акт, що регулює встановлений законом порядок перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування.

Крім того, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення, зокрема, є власником кафе-бару «Оазис», матеріали справи не містять. Так само, як не містять вони даних про те, до якої форми власності відноситься кафе-бар «Оазис», хто є його власником, документів про те, яку посаду займає ОСОБА_1 у даному закладі.

Відсутні також дані про осіб неповнолітніх, які за описаних в матеріалах справи обставин були присутні у згаданому закладі, у зв?язку з чим суд позбавлений можливості підтвердити вказаний факт сукупністю доказів.

А тому констатація факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 180-1 КУпАП, в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Крім того, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Крім того, винуватість у скоєнні такого правопорушення особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінивши всі докази, надані суду в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП, суд доходить до висновку про недоведеність перед судом поза розумним сумнівом, що він є суб`єктом даного правопорушення та наявності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП.

Керуючись ст. 180-1, 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 180-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. ст. 32, 32-1 КУпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Cуддя Р.В. Чапаєв