Справа № 377/18/24 Головуючий в суді І інстанції - Теремецька Н.Ф.
Провадження № 33/824/2138/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 01 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 01 березня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 грудня 2023 року, о 05 годині 34 хвилини, у м. Славутичі, в Чернігівському кварталі біля будинку № 8, керував автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, який проводить такий огляд, відмовився, що зафіксовано на нагрудних відеореєстраторах TECSAR BDS 43 № 6/2, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться у разі незгоди водія на проведення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами, однак він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що підтверджує відсутність складу правопорушення. Вважає, що суд неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП і незаконно наклав на нього адміністративне стягнення саме за керування в стані наркотичного сп`яніння, про що чітко і прямо наголосив в мотивувальній частині постанови, що вже є порушенням та підставою для скасування постанови. Також вказав, що доданий до протоколу відеозапис складається з трьох окремих файлів, що є порушенням принципу безперервності відеозйомки. Крім того, в порушення ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність у працівників поліції впевненості у наявності в нього ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння. За таких обставин, просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник до суду не прибули, були повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ними було декілька разів запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як підвищена жвавість та зіниці очей не реагують на світло, на що він відмовився.

Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не є безперервним. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що матеріали справи не містять даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на думку суду, вказує на не виконання працівниками поліції вимог нормативних документів, які регламентують необхідність виконання цієї дії і не може бути підставою для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду, оскільки не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими. Крім того, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, останні повідомили ОСОБА_1 про те, що він не може в подальшому керувати транспортним засобом.

Не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейськими порядку виявлення та фіксації відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я, що вказує на відсутність порушень із боку поліцейського. Крім того, відповідно до п.7 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився.

Інші доводи, які наведені захисником у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Славутицького міського суду Київської області від 01 березня 2024року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька