Номер провадження: 33/813/1796/24
Номер справи місцевого суду: 510/1348/23
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

за участі:

апелянта ОСОБА_1 ,

адвоката Слаблюка В.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. в доход держави, з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. у дохід держави,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 124144 від 11.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 11 липня 2023 р. о 13:00 год., на території ДП «Ренійський МТП» ТОВ «Рені - оіл», керував вантажним транспортним засобом марки «DAF» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (п.п. 2.5, 2.9 підп. «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди правопорушника у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» (результат 0,30 проміле). Тобто, згідно вищевказаного протоколу, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. в доход держави, з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. у дохід держави.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) відступній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «DAF» д/з НОМЕР_1 ;

2) огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на прилад Alcotest Drager 6810, який не дозволений для використання, а тому результати огляду можна вважати недійсними;

3) в приладі Alcotest Drager 6810 не було проведено калібрування технічного приладу в строк 6 місяців з попереднього калібрування, таким чином на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні відомості щодо актуального калібрування технічного прилад;

4) ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та був згоден пройти огляд в медичному закладі;

5) відео має вибірковий та фрагментарний характер.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року, мотивуючи тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 02 травня 2024 року апеляційну скаргу було повернено, через те, що було пропущено строк на подання скарги.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 22 березня 2024 року адвокат Слаблюк В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою електронної пошти подав апеляційну скаргу на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 травня 2024 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку поданням апеляційної скарги після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повторно адвокат Слаблюк В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу 30 травня 2024 року.

В обґрунтуванні зазначено, що вперше апеляційну скаргу було подано 21 березня 2024 року за допомогою електронної пошти, про що свідчать відомості з електронної підсистеми «Електронний суд».

З підсистеми «Електронний суд» вбачається, що адвокат Слаблюк В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , дійсно вперше подав апеляційну скаргу 21 березня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку з дня винесення постанови.

Відповідно до п. 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 124144 від 11.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 11 липня 2023 р. о 13:00 год., на території ДП «Ренійський МТП» ТОВ «Рені - оіл», керував вантажним транспортним засобом марки «DAF» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (п.п. 2.5, 2.9 підп. «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди правопорушника у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Даргер» (результат 0,30 проміле). Тобто, згідно вищевказаного протоколу, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 дійсно було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

До матеріалів справи долучений диск з відеозаписами з бодікамери працівника поліції під час дослідження якого можна встановити наступні події:

-00:02:43-00:03:30 хв. працівники поліції передивляються відео з камер спостереження території ДП «Ренійський МТП» ТОВ «Рені-оіл», що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «DAF» д/з НОМЕР_1 ;

-00:05:17-00:06:39 хв. ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» - результати позитивний, який складає 0,3 проміле;

-00:06:49 хв. - ОСОБА_1 повідомляє, що не вживав алкогольні напої та виказує своє здивування;

-00:06:55 00:07:04 хв. працівники поліції повідомляють, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, досліджений відеозапис загальною тривалістю 8 хвилин, не містить чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки патрульним не роз`яснено та не дотримано процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, також не містить роз`яснення прав особі.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином, працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а тому результати огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійними.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із Розділом ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеозапис, який додано до матеріалів справи не містить повної фіксації подій, що мали місце 11 липня 2023 року, оскільки відео фіксація була зупинена до завершення виконання службових обов`язків, а саме повного складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з даним протоколом ОСОБА_1 .

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на прилад Alcotest Drager 6810, який не дозволений для використання, а тому результати огляду можна вважати недійсними, то апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки було проведено за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 6810, про що свідчить відомості про технічний прилад в роздруківці чека технічного приладу.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 6810, включені до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Тобто використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810», виробництва Drager Safety AG&Co KGaA, Німеччина, які були завезені та реалізовані на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим.

Відповідно до загально доступної інформації, що міститься на офіційному сайті Держлікслужби України (https://www.dls.gov.ua) зазначено, що технічним регламентом щодо медичних виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 №753 (далі Технічний регламент), встановлені вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності.

Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 №122 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них», Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (далі Реєстр осіб).

Більш того, перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. «Газоаналізатори Drager Alcotest», виробництва Drager Safety AG&Co KGaA, включений до вказаного переліку.

Отже, газоаналізатори для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6810» виробництва концерну Drager Safety AG & Co. KgaA, що вже перебувають в експлуатації в України, відповідають вимогам чинного законодавства та можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення процедур «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» та «Повірка».

Таким чином, суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6810, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, є належним приладом для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а тому відсутні підстави для визнання результатів огляду недійсними.

Що стосується тверджень захисника про те, що прилад «Драгер» 6810 на час проведення огляду ОСОБА_1 , а саме 11.07.2023 не пройшов перевірку калібрування відповідно технічних умов, а тому результат тесту не є належним та допустимим доказом, апеляційний суд зауважує наступне.

Згідно з листом ДП "Укрметртестстандарт" від 23.06.2018 року за вих. №12-41/93, де серед іншого зазначається, що термін "калібрування" можуть уживати у різних значеннях. У технічній документації на газоаналізатори Alkotest терміном "калібрування" позначають операцію регулювання засобів вимірювальної техніки, яка полягає у коригуванні нульових показів та чутливості засобів вимірювальної техніки із застосуванням робочих еталонів. Рекомендовані значення інтервалу між "калібруваннями" зазначає виробник в експлуатаційній документації на прилади. Для приладів, що використовуються на території України, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від13.10.2016 року №1747.

Згідно із наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік.

Так, відповідно до роздруківки з приладу «Драгер» 6810» остання дата повірки 14 жовтня 2022 року, в той час, як огляду на стан алкогольного сп`яніння був проведений 11.07.2023, тобто відсутні підстави для визнання результатів приладу недійсними, оскільки наступне калібрування зазначеного приладу повинно бути 14 жовтня 2023 року.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею.

Посилання скаржника на відсутність факту керування транспортним засобом марки «DAF» д/з НОМЕР_1 спростовуються відеозаписами з камер відео спостереження території ДП «Ренійський МТП» ТОВ «Рені-оіл», що зафіксували рух вищевказаного транспортного засобу територією паркінгу та в подальшому з транспортного засобу зі сторони водійських дверей виходить ОСОБА_1 (диск 2, назва відеофайлу «video_2024-01-22_11-03-37»)

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік