Справа №: 465/5804/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 м.Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., за участі секретаря судового засідання Блистіва Ю.І.

учасників:

представника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шкробака О.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Галича П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Либохора, Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. у м. Львові по вул. Наукова, буд. 3, повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, із згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», що фіксувалось технічними засобами відеозапису - нагрудними камерами працівників поліції №471955, № 471587. Результат 0,47 % проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Наукова Підстригача керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року, таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Судові засідання з розгляду справи по суті призначалися неодноразово (30.07.2024, 02.08.2024, 19.08.2024, 22.08.2024 та 28.08.2024).

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 30.07.2024 задоволено клопотання сторони захисту та об`єднано адміністративні справи в одне провадження.

У судовому засіданні, яке відбулось 30.07.2024, задоволено клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків. Подальші судові засідання вирішено здійснювати із застосуванням технічних засобів фіксації.

Для забезпечення гарантій безсторонності суду судовий розгляд здійснено за участі уповноваженого органу Національної поліції, який на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, разом із протоколами скерував до суду одержані ним письмові докази.

ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав, зазначив про те, що був пасажиром автомобіля та сидів на передньому сидінні, натомість за кермом був його товариш ОСОБА_2 . Автомобіль рухався по вулиці Науковій в напрямку до перехрестя із вулицею Стрийською. Наближаючись до перехрестя з вулицею Підстригача, почули нехарактерний стукіт та зупинили автомобіль за перехрестям. Автомобіль патрульної поліції їх не зупиняв. Оскільки ОСОБА_1 є автослюсарем, то він вийшов із автомобіля, щоб з`ясувати джерело стороннього звуку. В той момент, коли за автомобілем ВАЗ 21063 зупинився автомобіль патрульної поліції, ОСОБА_1 намагався знайти в автомобілі необхідні інструменти (а.с. 28-29; запис судового засідання, яке відбулось 22.08.2024 о 15:17). При цьому 22.08.2024 у судовому засіданні уточнив, що у момент приїзду працівників поліції, він шукав ключі для колеса з боку сидіння водія і, що вони знаходились поруч із ручником.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні, яке відбулось 19.08.2024 надав покази, які повністю узгоджуються із характером та послідовністю подій, що відтворено на нагрудних камерах поліцейських. Зазначив про здійснення зупинки автомобіля ВАЗ, що рухався з порушенням. Повідомив, що після зупинки відкрилась водійська дверка, звідки вийшла особа, присутня в залі судових засідань, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зазначив, що інша особа, анкетних даних якої не пригадував, але із якою очікував допиту у цій справі як свідок (мова про ОСОБА_2 ) перебував на сидінні пасажира. Вказав, що огляд на стан сп`яніння проводився на місці із згоди ОСОБА_1 , при цьому незгоди із результатом приладу «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 не висловлював.

Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаним в судовому засіданні, яке відбулось 19.08.2024 надав покази про те, що в цей час він їхав за кермом. У зв`язку із поганою орієнтацією у м. Львові, вулицю, по якій рухався автомобіль назвати не зміг, орієнтував суд про здійснення проїзду поруч із «Океаном», а також про те, що бачив автомобіль поліції. Почувши про те, що «переднє ліве колесо почало відпадати», зазначив, що ввімкнув «аварійку та припаркувався з правого боку. Поліція нас догнала десь за 2 3 хвилини, припаркувалася з правого боку. Вийшли. В машині в цей час сидів хіба я. Віталій в цей час сидів біля колеса з ключами. Поліція ще мене питала, хто був за кермом. Я говорити добре ще не міг, в мене в шиї стояли катетри, я не міг говорити. На відео має бути, що я говорив, що я був за рулем». Додатково зазначив, що після події переставив автомобіль через дорогу, на територію автозаправки «Окко». Там автомобіль залишався близько двох тижнів, оскільки свідок погано себе почував і проходив процедури діалізу. Також додав про те, що 16.08.2024 йому здійснили заміну зіниць очей.

Захисник Галич П.О. зазначив, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 , відеозапис не відображає події адміністративних правопорушень, натомість є доказом порушень, допущених самими працівниками поліції. Зокрема їх упередженості та формальності, а також порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 не забезпечено правову допомогу адвоката, порушено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що враховуючи те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом то відсутня одна із обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: ознака керування, що свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення. У матеріалах справи відсутні відповідні відеозаписи, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування транспортним засобом 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. у м. Львові по вул. Наукова, буд. 3.

Більше того, як вбачається з відеозапису clip-0.mp4 та clip-8.mp4 о 22 год. 25 хв. автомобіль ВАЗ 21063 стоїть нерухомо із ввімкненою аварійною сигналізацією, ОСОБА_1 перебуває поза транспортним засобом та спілкується з інспекторами поліції, разом із свідком. Тобто, він не міг здійснювати керування цим автомобілем о 22 год. 25 хв.. 06.07.2024. Крім цього, поліцейські не зупиняли зазначений транспортний засіб. Оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху України, то на нього заборона, визначена п. 2.9а Правил дорожнього руху України не розповсюджується, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Зазначає про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в частині зазначення порушень п.2.1.а Правил дорожнього руху України, яке рапортом уточнено на порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, що на думку захисника є зміненим обвинуваченням, яке ОСОБА_1 не вручалось. Також спірним є встановлений час вчинення адміністративного правопорушення о 22 год. 25 хв., оскільки у зазначений час автомобіль перебував нерухомо, а час на боді камері не співпадає із часом на смартфоні поліцейського, орієнтовно на 5 хв. Вважає, що час визначено суб`єктивно.

Представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шкробак О.М. зазначив про здійснення законної зупинки автомобіля ВАЗ 21063 екіпажем патрульної поліції з відповідними червоними проблисковими маячками. Першим із водійської дверки вийшов ОСОБА_1 , другим із тієї ж дверки вийшов свідок. Зазначив про повноту і законність проведення огляду на стан сп`яніння водія, у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та отримання результатів, які безумовно вказують на перебування його у такому стані, як і на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, з якими його ознайомлено на місці зупинки у повному обсязі, про що він підписався, зауважень щодо часу не мав, оскільки й сам не звернув на це увагу.

Поставив під сумнів твердження свідка про те, що саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 , оскільки: стан здоров`я свідка викликав сумнів у його здатності керувати автомобілем; перебуваючи поряд із працівниками поліції та особою, на яку складали протокол про адміністративне правопорушення свідок залишався пасивним та не проявляв ініціативи і не висловлював заперечень щодо складання адмінматеріалів на ОСОБА_1 , у разі їх безпідставності. Також акцентував увагу суду на неспроможність версії про те, що права передня дверка автомобіля була несправною (не відкривалась), що змушувало і водія, і пасажира виходити саме із сторони водія. Зазначив, що відеозаписом повністю спростовано наявність несправності правої передньої дверки автомобіля. При цьому акцентував увагу суду на тому, що перебування свідка на сидінні водія, у версії подій сторони захисту, вказує на те, що ОСОБА_1 перемістився із сидіння пасажира через сидячого свідка.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, допитавши свідків, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши їх доводи, суддя дійшов висновку про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1«а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.9«а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 24 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», потрібно звертати увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 27 роз`яснень тієї ж постанови, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні указаних правопорушень підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 108642 від 06.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. у м. Львові по вул. Наукова, буд. 3, повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, із згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», що фіксувалось технічними засобами відеозапису - нагрудними камерами працівників поліції №471955, № 471587. Результат 0,47 % проміле (Ознайомлення із протоколом та його підписання зафіксовано у файлі, під назвою «clip-15.», формату mp4);

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь, доданій до протоколу серії АБА № 108642, згідно з якою при застосуванні приладу «Drager Alcotest 6820» у ОСОБА_1 виявлено показник алкоголю 0,47 %;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому викладено результат огляду ОСОБА_1 - позитивний 0,47 %;

- у рапорті інспектора УПП у Львівській області ДПП від 10.07.2024 про наявність описки у протоколі серії АБА 108642 в частині зазначення порушень «п.2.1.а» ПДР України, замість «п. 2.9а»;

- у рапорті інспектора УПП у Львівській області ДПП від 07.07.2024 про те, що 06.07.2024, під час патрулювання на території Франківського району м. Львова у складі екіпажу Омега №0502, виявлено транспортний засіб ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , що рухався по вулиці Науковій з порушенням Правил дорожнього руху України (відсутні задні бризковики). Прослідкувавши за зазначеним автомобілем певний період часу помічено, що автомобіль рухається із сторони в сторону в межах своєї смуги. Автомобіль зупинено по вул. Науковій 3 на підставі п.1, 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Із сторони водія з автомобіля вийшла особа, яку згодом встановлено як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У особи виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірних покривів обличчя. Також особа не заперечувала факту вживання ним алкогольних напоїв та погодилася, у встановленому порядку пройти тест на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки автомобіля. Результат позитивний - 0,47 %. На водія ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали: протокол АБА № 108642 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; протокол АБА №108643 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; постанова ЕНА № 2552824 за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Подія фіксувалась на нагрудні відео реєстратори: 471955 та 471587;

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 108643 від 06.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Наукова Підстригача, керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. (Ознайомлення із протоколом та його підписання зафіксовано у файлі, під назвою «clip-7.», формату mp4 та «clip-15.», формату mp4);

- у довідках від 11.07.2024, складених на підставі п. 4, 5 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розробленої та затвердженої наказом від 07.11.2015 за № 1395 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/278853. Даними зазначених довідок встановлено, що 29.02.2024 ОСОБА_1 притягався Франківським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Зазначене правопорушення ним вчинено 28.01.2024. ОСОБА_1 03.10.2018 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 і за ним, станом на 11.07.2024 транспортні засоби не зареєстровані;

- обставини, викладені у протоколах, підтверджуються даними відеозапису, із якого вбачається, що працівники поліції здійснили зупинку транспортного засобу, встановили факт здійснення керування ним ОСОБА_1 , виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» у встановленому законом порядку, роз`яснивши йому наслідки у випадку відмови, на що ОСОБА_1 погодився, хоча й зазначив, що проходить його як пасажир, результат - 0,47 % проміле. Відтворенням відеозапису не встановлено наявності незгоди ОСОБА_1 із отриманими результатами огляду, а лише із тим, що він не здійснював керування транспортним засобом і проходив огляд, виключно як пасажир.

Зокрема, відтворенням файлу, під назвою «clip-0.», формату mp4 встановлено наявність таких даних.

Працівник поліції підходить до автомобіля з лівої сторони, і в цей момент із водійського місця, з пустими руками виходить чоловік ( ОСОБА_1 ), а на місце водія переміщається свідок ( ОСОБА_2 ).

Поліцейський звертається до ОСОБА_1 з проханням показати документи та запитує: «Чого ви міняєтесь?».

Отримує відповідь про те, що не міняються, що колесо відкрутилося. В цей момент ОСОБА_1 голіруч крутить ступицю колеса.

Далі відбувається діалог такого змісту:

поліцейський «Хоть якісь документи маєте? Хто власник автомобіля?»

свідок «Я»

поліцейський, вказуючи на ОСОБА_1 «А права Ви маєте?»

ОСОБА_1 «Я, ні»

поліцейський, повторно «Ви маєте права?»

ОСОБА_1 «Я, ні»

поліцейський «А Ви чого прав не маєте? Ви, ви за рулем були. Ви були за рулем. Давайте не будем гратися зараз в ігри». Ви (вказує на свідка) техпаспорт, Ви (вказує на ОСОБА_1 ) документи. Ваші документи (вказує на ОСОБА_1 ), як Вас звати?». В цей момент ОСОБА_1 обійшов автомобіль спереду та підійшов до правих дверей автомобіля і повернувся з ключем до колеса і почав крутити ступицю

ОСОБА_1 « ОСОБА_4 . В мене нема документів»

поліцейський «Ви прав взагалі не маєте?»

ОСОБА_1 «Не маю взагалі. Мене позбавили права керування»

поліцейський «Документ, який посвідчує особу»

ОСОБА_1 «Я теж його не маю»

Далі діалог зводиться до з`ясування особи ОСОБА_1 та констатації поліцейським того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування.

поліцейський (вказуючи на ОСОБА_1 ) «Ви позбавлені по чому?» (22:18)

ОСОБА_1 «по 130»

поліцейський «алко?»

ОСОБА_1 «так»

поліцейський «вживали сьогодні?»

ОСОБА_1 «так»

поліцейський «вживали?»

ОСОБА_1 «так»

Пізніше поліцейський «на скільки тебе позбавили?»

ОСОБА_1 «на 10 років»

Пізніше поліцейський «що на суді Вам казали в загальному?»

ОСОБА_1 «штраф»

поліцейський «скільки вже тих штрафів?»

ОСОБА_1 «три»

Пізніше ОСОБА_1 «Я ж кажу, що він їхав за кермом, а Ви мені не вірите» … «я з ключем вийшов і кручу колесо» (22:28)

поліцейський «звідки вийшли з водійського?»

ОСОБА_1 «з задньої дверки».

Відтворенням файлу, під назвою «clip-1.», формату mp4 встановлено наявність таких даних. Повідомлення про виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, що не відповідає дійсності і тремтіння пальців рук. Пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Drager». Отримання згоди ОСОБА_1 на проходження такого огляду, який втім неодноразово зазначав, що згідний на проходження, як пасажир, оскільки заперечував факт керування. Неодноразова констатація поліцейськими того, що вони бачили, що саме ОСОБА_1 їхав за кермом.

На відео відтворено поставлене запитання свідку про те, що якщо ніхто «не керував, то меже ви їхали?». Свідок, після паузи, надав невпевнену відповідь «їхав», яку із наведенням відповідних аргументтів, у тому числі щодо стану здоров`я свідка, та демонстрацією оглядовості салону автомобіля із сторони вулиці та спроможності працівників поліції об`єктивно бачити салон автомобіля, відхилено працівниками поліції. Якими також зазначено, про слідування за автомобілем ще від «АТБ» (від вулиці Наукова, 2А) до цього перехрестя. Зазначили, що транспортний засіб видався підозрілим, оскільки:

він рухався від бордюра до осьової лінії;

у нього не працювала підсвідка номерного знака;

у ньому відсутні задні бризговики.

Зазначено, що для зупинки транспортного засобу цих підстав більше, ніж достатньо, з чим ОСОБА_1 погодився.

Відтворенням файлу, під назвою «clip-2.», формату mp4 встановлено проведення повторного роз`яснення про проведення огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» або у приміщенні лікарні. Також зафіксовано проведення самого огляду із згоди ОСОБА_1 та отримання результатів 0,47 % проміле.

Відтворенням файлу, під назвою «clip-15.», формату mp4 встановлено ознайомлення ОСОБА_1 та підписання ним спершу протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП та отримання його копії, потім ознайомлення та підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП та отримання його копії. При цьому, після отримання першої копії протоколу ОСОБА_1 направляється до автомобіля і, без подолання будь-яких перешкод відчинив праві передні двері, і так само зачиняє їх (00:07).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Зазначення у протоколі серії АБА №108642 про порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху України, яке рапортом уточнено на порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, суд вважає опискою, яка не впливає на обставини справи, та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Невручення ОСОБА_1 зазначеного рапорта не є підставою для визнання самого протоколу недопустимим доказом. За наведених обставин кваліфікація дій особи є незмінною, суть правопорушення містить чітке і зрозуміле формулювання про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що узгоджується із ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання на розбіжність у часі, відображеному на записах із боді камер поліцейських та їх терміналі мобільного зв`язку, також не є тим спроможним доводом, який заперечує сам факт вчинення тих адміністративних правопорушень, про які йдеться, більш того, така розбіжність є незначною, в межах декількох хвилин.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їх форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства. Їх складено та підписано уповноваженими на те особами та вони підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначених протоколів узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такі є належними та допустимими, і тому суд ставить їх в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, є досить вагомими і переконливими, а тому відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Що стосується, аргументів сторони захисту, наведених у письмових запереченнях і підтриманих у ході судового розгляду щодо керування транспортним засобом свідком, то, оцінюючи їх у сукупності з відеозаписом та показами свідка сторони захисту, встановлено їх не узгодженість, суперечність цим матеріалам, нелогічність і непослідовність. Крім цього, ці аргументи містять внутрішні суперечності, а тому критично оцінюються судом та відхиляються. Зокрема, встановлено, що автомобіль патрульної поліції слідував за автомобілем ВАЗ 21063 із відповідними червоними проблисковими маячками, маючи достатні підстави для здійснення його зупинки. На файлі, під назвою «clip-1.», формату mp4 працівником поліції озвучено ОСОБА_1 , як саме рухався зазначений автомобіль, з якого моменту його виявлено, чим саме він привернув увагу поліцейських, коли автомобіль ВАЗ 21063 ввімкнув аварійну світлову сингалізацію (після проїзду зупинки для громадського транспорту) та коли зупинився. Зазначене не викликало жодних сумнівів у ОСОБА_1 і не свідчить про те, що працівники поліції просто під`їхали через 2-3 хв. і, без слідування за указаним автомобілем володіли всією озвученою інформацією. У тому числі й про те, кого саме вони бачили за кермом і, ураховуючи прозорість вікон автомобіля, могли це бачити, що продемонстровано самому ОСОБА_1 .

Наступне, на що суд звертає увагу - це один і той самий момент одночасного виходу з автомобілів, як ОСОБА_1 (саме з водійської дверки зліва), так і працівника поліції (з водійської дверки з ліва). Відеозаписом чітко зафіксовано момент виходу із сидіння водія саме ОСОБА_1 (від фрагменту лівої руки і лівої ступні до виходу всього тіла назовні із салону автомобіля). Таке положення тіла суперечить показам ОСОБА_1 про те, що він не сідав, а нахилявся, коли шукав ключ. При цьому, на момент виходу із автомобіля, ОСОБА_1 у руках не тримав нічого. Зазначене суперечить озвученій ним меті його перебування у салоні, а саме щоб взяти ключ для колеса. Крім цього, як зазначено ОСОБА_1 та свідком, перебуваючи у салоні вони не знали причини виникнення сторонніх звуків. Тому, без попереднього огляду автомобіля, визначити потребу у певному інструменті, за наведених обставин є сумнівним. Однак, вийшовши із автомобіля, ОСОБА_1 голіруч розпочав відкручувати/закручувати ступицю. За інструментом він направився вже у присутності працівника поліції, і взяв його саме із правої сторони автомобіля, що змусило його переміститись на протилежну сторону автомобіля, зліва на право. При цьому, ОСОБА_1 без перешкод відчинив/зачинив праві двері та швидко повернувся з ключем на ліву сторону автомобіля, що вказує на його орієнтування у місці перебування ключа з правої сторони автомобіля, і не пояснює потребу обходити автомобіль у тому випадку, якби ключ знаходився по центру автомобіля, поруч із ручником. У зв`язку із чим незрозуміло, що саме перешкоджало б йому з тим же інструментом вийти із правого переднього сидіння для пасажира, у тому разі, якби він дійсно ним був, а не здійснював керування.

Так само незрозуміло, чому у цій версії подій із водійського сидіння не вийшов першим свідок, звільнивши тим самим простір для виходу ОСОБА_1 , а залишився сидіти нерухомо (оскільки сторона захисту заперечила те, що водій і пасажир мінялись місцями), обумовлюючи необхідність ОСОБА_1 переміститись через сидячого свідка і долати його як перешкоду.

Крім цього, у файлі, під назвою «clip-1.» ОСОБА_1 знову допустив суперечливе твердження, зазначивши, що вийшов саме «з задньої дверки», що вказує на зміну показів для побудови певної, більш прийнятної версії подій, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Докази використовуються в доказуванні, якщо в них доведено достовірність фактів і обставин.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17 зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Тому, за наявності показів двох свідків, двоє із яких не є абсолютно нейтральними (свідок сторони захисту є товаришем ОСОБА_1 , крім цього, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, зі слів ОСОБА_1 скеровувалась на адресу свідка, і ОСОБА_1 не цікавився станом оплати штрафу за нею, проявивши переконання у тому, що оплату здійснить свідок), суд надає перевагу показам того свідка, які не суперечать жодному здобутому доказу, не містять внутрішніх суперечностей, узгоджуються із кожним здобутим доказом, і лише додатково підсилюють їх доказове значення, а не самі собою кладуться в основу висновків суду. Тож, покази свідка ОСОБА_3 не є єдиними та вирішальними у справі. Заперечення сторони захисту щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 суд розцінює як форму захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Судом відхиляється твердження сторони захисту про відсутність складу адміністративного правопорушення у зв`язку із відсутністю на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції саме фіксації руху автомобіля, через його неспроможність, в умовах наявної та дослідженої сукупності усіх зібраних доказів. Крім цього, відсутні вимоги щодо необхідності встановлення зазначеного факту певним конкретним засобом доказування.

Більш того, навіть в умовах кримінального судочинства у своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (див., напр., постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 728/578/19; від 20.10.2021 у справі № 759/14119/17).

Що стосується доводів про порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд вважає безпідставними з таких мотивів.

Так, відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу 2 Інструкції).

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Наявне в матеріалах адміністративної справи направлення до медичного закладу свідчить про відсутності його використання в медичній установі.

Відтворенням відеозапису із нагрудних камер працівників патрульної поліції встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820». Факт проходження огляду на стан сп`яніння фіксувався технічними засобами відеозапису нагрудними камерами працівників поліції, де зафіксовано надання згоди на проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу, порядок проведення огляду та ознайомлення з його результатом. Відтворенням відеозапису не встановлено наявність незгоди ОСОБА_1 із результатом отриманих даних, а лише того, що він не здійснював керування транспортним засобом, і проходив огляд, виключно як пасажир.

Отримання зазначеного результату здійснено належною особою у передбаченому порядку, чим забезпечено його надійність і достовірність, що вказує на відсутність будь-яких сумнівів у походженні доказів щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи сторони захисту та вказують на повторне протягом року керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Щодо стверджуваного адвокатом порушення права на захист, то таке суд також вважає безпідставним з таких мотивів.

Судом не встановлено порушень при складанні адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 неодноразово роз`яснені його права, йому надано можливість ознайомитися з матеріалами адміністративної справи, а щодо надання правової допомоги суд зазначає, що це право особи, яким він може скористатися на свій власний розсуд і поліцейський повинен надати йому можливість ним скористатися під час розгляду справи, проте не зобов`язаний йому це право забезпечувати шляхом надання адвоката (висновок про відсутність такого обов`язку також підтримується в порядку адміністративного судочинства, у справах про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023, у справі № 348/2207/22).

При цьому, поліцейські не здійснювали розгляд справи за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 реалізував право на правову допомогу та залучив захисника, який брав участь у ході розгляду справи в суді.

При цьому, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Працівники поліції не перешкоджали ОСОБА_1 у реалізації права на отримання правової допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає порушень права на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки відповідно до встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху. І для такої реалізації його права, останній здавав відповідні тести та отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 1 КУпАП його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За встановлених обставин, притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відповідає зазначеним завданням.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. 5 ст.126 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

При цьому слід зазначити, що ч. 5 ст.126 КУпАП передбачено безальтернативно одночасне застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу та стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобом.

Водночас суд не може застосувати до правопорушника додаткове покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки таке відповідно до ч.1 ст. 29 КУпАП можливо застосувати лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а з адміністративних матеріалів вбачається, що транспортний засіб (автомобіль) ВАЗ 21063, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , належить не йому, а ОСОБА_5 (що зафіксовано на 00:01 у файлі, під назвою «clip-7.», формату mp4).

Відтак враховуючи вказане вище, особу правопорушника, тяжкість скоєного, відсутність каяття, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, визначеного санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний термін, визначений такою, без вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст. 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення за:

- ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2024 року.

Cуддя: Баран О.І.