Справа № 138/1345/24
Провадження № 33/801/629/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №182289, 25 квітня 2024 року о 22:55 год по вул. Соборній в с. Ломозів Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito 110», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-2 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №182371, 25 квітня 2024 року о 22:55 год по вул. Соборній в с. Ломозів Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito 110», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки, прилад «ARBF 0398», результат тесту №3326 - 0,75 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, винесену з неповним дослідженням зібраних у справі доказів, грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2024 року, а провадження у справі закрити.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вперше справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було призначено до розгляду на 17 липня 2024 року на 09:00 год.

Проте, 15 липня 2024 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява в якій просив відкласти судове засідання, у зв`язку з його перебуванням в лікарні, підтвердження чого надасть в наступне судове засідання.

Апеляційний суд відклав розгляд справи на 23 липня 2024 року на 09:00 год.

22 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гримайло К.Л. подала заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Гримайло К.Л.

Також апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не було надано суду докази його перебування в лікарні.

Крім того, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи (ч.6 ст.294 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п.2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень частини 1 статті 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до положень частини 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про те, що у його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №182289, 25 квітня 2024 року о 22:55 год по вул. Соборній в с. Ломозів Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito 110», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів.

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №182371, 25 квітня 2024 року о 22:55 год по вул. Соборній в с. Ломозів Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito 110», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки, прилад «ARBF 0398», результат тесту №3326 - 0,75 проміле.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія.

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції, згідно з яким працівники поліції намагалися зупинити транспортний засіб за допомогою проблискових маячків, однак водій не реагував та почав втікати. Крім того, в подальшому було запропоновано водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, після згоди та проходження якого результат тесту у водія ОСОБА_1 показав 0,75 проміле.

Встановлені обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння та невиконання вимог працівника поліції щодо зупинки транспортного засобу стали підставою для складання протоколів за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Враховуючи наведене, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови районного суду відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун