Справа № 675/299/24
Провадження № 3/675/168/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., з секретарем судових засідань Беліцею М. О.,

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 11 березня 2010 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

не працюючого,

жителя АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 303460 вбачається, що 14 листопада 2023 року о 16 годині 46 хвилин в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Подільській ОСОБА_1 керував транспортним засобом «САЗ 3507», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на перехресті з вулицею Горинською при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався попутно та повертав ліворуч на вул. Горинську. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинили матеріальні збитки.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, суду показав, що він керував вантажним автомобілем, навантаженим насипом рубаними дровами, рухався від початку вул. Незалежності по вул. Подільській з невеликою швидкістю. В автомобілі знаходився пасажир ОСОБА_3 . Попереду рухався автомобіль ЗАЗ, який жодних покажчиків повороту завчасно не вмикав. ОСОБА_1 вказав, що впевнився, що його маневр буде безпечним, увімкнув покажчик повороту та почав маневр обгону. В цей час водій автомобіля «ЗАЗ» також увімкнув покажчик повороту та почав маневр повороту ліворуч. ОСОБА_1 почав вчиняти дії для уникнення зіткнення також повертаючи ліворуч, однак уникнути зіткнення не виявилось можливим. Від зіткнення автомобіль «САЗ» скинуло з дороги.

Дослідивши матеріали справи, допитавши особу, яку притягнуто до відповідальності, потерпілого, свідків, суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Місцем події згідно схем місця ДТП являється розгалуження вулиці Подільської біля будинків № 16 та № 32. Згідно визначення, що міститься у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), зіткнення сталося на перехресті.

При цьому суд зауважує, що жодних попереджувальних знаків або знаків пріоритету на місці події немає.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_2 суду показав, що рухався автомобілем «ЗАЗ» вулицею Подільською в м. Ізяславі у службових справах і мав повертати ліворуч. У салоні автомобіля знаходився пасажир ОСОБА_4 Потерпілий стверджує, що знизив швидкість майже до зупинки, пересвідчився у безпечності маневру, увімкнув покажчик повороту і почав повертати ліворуч. Раптом виник вантажний автомобіль і допустив зіткнення з лівим боком автомобіля «ЗАЗ».

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що перебував пасажиром автомобіля «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_2 , їхали в службових справах вулицею Подільською в м. Ізяславі та мали повертати ліворуч. Свідок категорично стверджує, що покажчик лівого повороту перед здійсненням маневру був увімкнутий, а вантажного автомобіля позаду він не бачив. Свідок стверджує, що після зіткнення вантажного автомобіля з автомобілем «ЗАЗ», автомобіль «ЗАЗ» тягло по дорозі ще 20 метрів, оскільки швидкість руху вантажного автомобіля була високою, а удар сильним.

Разом з тим, покази свідка про те, що автомобіль «ЗАЗ» тягло по дорозі 20 метрів, а відтак про швидкість руху вантажного автомобіля та силу удару не відповідає відстаням, зафіксованим на схемі місця ДТП.

Таким чином, суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_4 оскільки вони не відповідають дійсності.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_3 повністю підтвердив покази ОСОБА_1 , суду показав, що перебував у кабіні автомобіля «САЗ» разом із водієм ОСОБА_1 , автомобіль рухався з невеликою швидкістю по вулиці Подільській в м. Ізяславі, попереду рухався автомобіль «ЗАЗ» сірого кольору. Свідок вказав, що ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту і почав маневр обгону, а коли автомобілі майже порівнялись, водій автомобіля «ЗАЗ» також увімкнув покажчик лівого повороту і почав маневр повороту ліворуч. ОСОБА_1 почав вчиняти невідкладні дії для уникнення зіткнення, повертаючи ліворуч, однак уникнути зіткнення не зміг і автомобіль «САЗ» скинуло з дороги на дерев`яний паркан.

Сам потерпілий ОСОБА_2 надав суду фотосвітлини і зазначив, що оглядовість на місці вчинення ДТП обмежена в обидві сторони.

Відповідно до п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) обгін заборонено:

а) на перехресті;

б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними;

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;

г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості;

ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд;

д) у тунелях;

е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку;

є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 303460 від 14 листопада 2023 року не зазначено, який саме з підпунктів пункту 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) порушив ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що матеріали справи неодноразово повертались для доопрацювання до відповідного ВПД.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янішевська