Справа № 339/125/24 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2024 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №585572 від 29 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 29 березня 2024 року о 15 год 48 хв по вул.Шевченка с.Тисів в порушення п. 2.5 ПДР України керував транспортним засобом трактором Булат 354.4 номерний знак відсутній з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810 та в медзакладі відмовився.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 29 березня 2024 року для упорядкування земельної ділянки сів у трактор з причіпом та поїхав до річки в с.Тисів, щоб викопати грунт. Взяв із собою лопати, за допомогою яких завантажував землю на прицеп трактора, який припарковав біля річки та з того часу трактором не крував. З собою взяв обід, під час якого випив пиво. Як стало йому відомо пізніше, хтось із односельців подзвонив в поліцію з приводу того, що він біля річки закидав грунт на трактор. При цьому, трактор не працював. Приїхали працівники поліції і хотіли, щоб він пройшов тест на місці, але він відмовився, мотивуючи це тим, що не керував транспортним засобом, оскільки трактор стояв біля річки, завантажений землею. В його присутності працівники поліції не складали жодних документів з приводу відмови від проходження огляду, не ознайомлювали зі змістом цих документів та не вручали їх йому. Його відпустили, посвідчення водія не вилучали, ніякі документи поліцейські не надсилали йому за місцем проживання. Про складання протоколу дізнався, коли на його адресу надійшла повістка про виклик у суд. Оскільки не керував трактором та не був зупинений працівниками поліції, як водій, то вважає, що правомірно відмовився від проходження огляду та просить виправдати його.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає вказані ОСОБА_1 пояснення слушними, оскільки матеріалами провадження не доведено факт керуванням ним транспортним засобом, тобто факт виконання ним функцій водія.
Тому доказуванню підлягає, серед іншого, й факт керування особою транспортним засобом.
Так, згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, саме водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.1.10 ПДР, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
В даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки він заперечує факт керування транспортним засобом при обставинах, викладених у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а засвідчують виключно факт відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Оскільки особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення заперечує факт керування транспортним засобом, то з метою всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин у справі було досліджено відеозаписи, які найбільш точно відтворють події в тому перебігу, як вони мали місце в дійсності.
Проте, на відео не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не видно, щоб трактор рухався, або те, що двигун трактора був заведений, а біля нього перебував ОСОБА_1 , коли підійшли працівники поліції.
При цьому, оглядом відеозаписів не виявлено жодного моменту, на якому б було зафіксовано як транспортний засіб здійснює рух, або факт переслідування працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , чи знаходження останнього безпосередньо за кермом трактора, а тільки вбачається, що транспортний засіб стоїть на місцевості.
Так, судом досліджено оптичний диск DVD-R на (а.с.8), який розпочинається з моменту фвксації, коли працівники поліції підходять до трактора з причепом, навантаженого піщано-гравійною сумішшю, який стоїть та не рухається. Через деякий час до них приходить ОСОБА_1 , в якого працівник поліції запитує чи вживав алкоголь, оскільки чути запах алкоголю і ОСОБА_1 вказує, що вживав, однак він не є водієм і не керував транспортним засобом. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 про те, що він може пройти тест на місці зупинки транспортного засобу, в лікувальному закладі або відмовитися від проходження.
На таку пропозицію ОСОБА_1 відмовляється, вказуючи, що не керував транспортним засобом. Працівник поліції роз`яснює йому права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та вказує, що на нього буде складено постанова за ст.126 КУпАП та протокол за ст.130 КУпАП.
Свідок ОСОБА_2 , присутність якого на місці події зафіксована доданими даними відеоматеріалами, підтвердив про те, що коли проходив біля річки, то бачив, як біля трактора, який не працював, перебував працівник поліції і ОСОБА_1 не було, а коли повертався, то вже був присутній ОСОБА_1 та працівник поліції, який запитав у нього: "що він тут робить?".
Враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_1 безпосередньо у судовому засіданні заперечував факт керування ним 29.03.2023 транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах, при цьому будь-якими доказами, які додані до матеріалів справи його доводи не спростовуються, з огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали даної справи не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.
Крім того слід звернути увагу тає увагу і на формальність підходу працівників поліції до оформлення адмінматеріалів, про що зазначив ОСОБА_1 , стверджуючи, що ніякі процесуальні документи в той день щодо подій, що зазначені в протоколі, щодо нього не складалися та йому не вручалися.
Так, відеозаписі, який вівся безперервно, не зафіксовано, щоб працівник поліції пропонував ОСОБА_1 надати свої пояснення, хоча у протоколі вказано, що від дачі таких особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, відмовилася згідно зі ст. 63 Коституції України.
Також, до адмінматеріалів не долучено доказів оголошення та вручення ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення чи відмови від його отримання, а надано тільки дані про його направлення, якими не підтверджено самого факту отримання, що є істотним порушенням права на захист, оскільки фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП.
Суд, враховуючи вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, немає повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Таким чином, наведені факти, відповідно до ст. 62 Коституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 та дають підстави стверджувати про відсутність беззаперечних доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП, керуючись ст.283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.