Номер провадження: 33/813/1390/24
Номер справи місцевого суду: 492/542/23
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Подуст Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бабенка Віктора Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 01.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 28.05.2023 о 00:35по вул.Трудова, м.Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Бабенко В.В. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову Арцизького районного суду Одеської області від 01.04.2024, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник послалась на те, що:

- суд проігнорував під час розгляду справи належні докази, а саме пояснення свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що 28.05.2023 відпочивав у барі, де вживав міцні алкогольні напої, та за його проханням приблизно о 00:35 ОСОБА_1 , попередньо підтвердивши, що не вживав алкогольних напоїв, підвозив його додому та по дорозі їх зупинили працівники поліції. На питання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 чітко відповів: «Ні». З боку працівників поліції ОСОБА_1 не пропонувалося проходити будь-який огляд на стан сп`яніння, не роз`яснювались права та обов`язки, не складався протокол про адміністративне правопорушення або інші процесуальні документи. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Після спілкування з працівниками поліції, яке не тривало і двох хвилин, ОСОБА_1 сів в автомобіль та поїхав додому, а ОСОБА_2 залишився на місці зупинки з працівниками поліції, які були його знайомі, та згодом підвезли його додому. За цей час поліцейські не оформлювали ніяких документів (протоколів, актів, пояснень, направлень на обстеження тощо);

- матеріали справи не містять належних доказів наявності у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння,

- матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, пропозиції надати пояснення або відмови від їх надання, роз`яснення йому прав;

- відеозапис виготовлений з порушенням розділів ІІ, ІІІ Інструкції №1026 від 18.12.2018;

- судом не враховано, що ОСОБА_1 не мав умислу на скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому відсутня складова ознака поняття адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Бабенко В.В., будучі належним чином повідомленими про слухання справи, повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Зогляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП при встановлених обставинах у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи. При цьому, судом враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

З урахуванням наведеного, при встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 та захисника Бабенко В.В. у судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №122977 від 28.05.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 28.05.2023 о 00:35 по вул.Трудова, м.Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису. Від підпису протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено відповідний запис;

- відеозаписами, якими зафіксовано зупинення за порушення комендантської години транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення працівником поліції під час спілкування з водієм ознак алкогольного сп`яніння, з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, від чого водій відмовився, та у закладі охорони здоров`я, від чого водій також відмовився. Поліцейським повідомлено водія про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про відсторонення його від права керування;

- рапортом інспектора поліції О.Мігова від 25.05.2023 щодо обставин події щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ;

- довідкою за обліковими даними ЄДР МВС України щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП впродовж календарного року, в якій зазначено, що 21.04.2022 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вилучено посвідчення водія;

- інформацією з бази «Армор» щодо складених відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я.

Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, про що водієві було роз`яснено працівником поліції.

Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід відмітити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, починаючи з моменту керування водієм транспортним засобом в комендантську годину, наступної зупинки авто до моменту повідомлення поліцейським про складення адмінпротоколу та відсторонення від керування, тобто відображають події, які відбулися 28.05.2023. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, відеозаписами підтверджено рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейським у водія ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), заперечення водія вживання алкогольних напоїв, неодноразові пропозиції пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що водій відмовився, пропозиції пройти огляд в медзакладі, на що водій також відмовився. Після цього працівником поліції повідомлено водія про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення його від керування.

З наявних відеозаписів вбачається, що в салоні автомобіля перебували також інші чоловіки, один з яких - ОСОБА_2 був допитаний судом першої інстанції у судовому засіданні в якості свідка , показам якого суд надав оцінку в оскаржуваному рішенні. Слід зазначити, що свідчення ОСОБА_2 суперечать оглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписам, з яких вбачаються неодноразові пропозиції поліцейського водієві пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медзакладі, від яких водій відмовився.

Отже, наявним відеозаписом чітко зафіксований факт неодноразових пропозицій працівником поліції пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження такого огляду, вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України, зокрема п. 2.5, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, враховуючи наявну в матеріалах справи інформацію з бази «Армор», з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що:

-постановою Київського районного суду м.Одеси від 02.12.2016 у справі №520/12972/16-п ОСОБА_1 за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (1,62 проміле) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.;

-постановою Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2017 у справі №522/5141/17 ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та підвергнуто його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на три роки;

-постановою Приморського районного суду м.Одеси від 25.03.2020 у справі №522/3422/20 ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки;

-постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.07.2022 у справі №492/318/22 ОСОБА_1 за керування у стані алкогольного сп`яніння (1,79 проміле) визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вказане також підтверджує обізнаність ОСОБА_1 з процедурою проведення огляду водія на стан сп`яніння та наслідками відмови від проходження такого огляду.

Судом враховано, що ОСОБА_1 надав поліцейському зрозумілу відповідь, що він відмовляється від проходження огляду, яку поза розумним сумнівом можна вважати саме відмовою від огляду в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП. Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку спростовуються наявними відеозаписами.

Доводи апелянта щодо не роз`яснення прав водію під час складання адміністративного протоколу не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність складу та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Крім того, враховано, що в суді першої та апеляційної інстанціях ОСОБА_1 користувався юридичною допомогою адвоката Бабенка В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 06.09.2023. Тому його право на правову допомогу, передбачене ст.268 КУпАП, забезпечено в судах першої та апеляційної інстанціях.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння з посиланням на відеозапис, оскільки за обставин відмови від законної вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння перевірці підлягає факт саме порушення водієм п.2.5 ПДР, а не факт перебування чи ні у такому стані. При цьому, за положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, спростовуються переглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписом та відповідною відміткою на протоколі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023.

Посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Слід звернути увагу, що висновок суду касаційної інстанції у вказаній постанові стосується дотримання вимог ст.283 КУпАП при складанні працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, як остаточного рішення у справі, а не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, вказана справа стосується інших обставин вчинення адміністративного порушення, розглянута в порядку КАС, а не КУпАП, а отже висновки, викладені у ній, не є обов`язковими для судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення в порядку, визначеному КУпАП.

Крім того, вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Проте вказаними нормами не передбачено внесення до протоколів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі і за ст. 130 КУпАП України, інформації щодо технічного засобу, яким здійснювалася відеофіксація. Отже, незазначення технічного засобу, за допомогою якого формується відеозапис з місця події, який додається до протоколу про адміністративне правопорушення, не є обов`язковою вимогою при його складанні.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порядку ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозаписах. Порушень вимог ст.256 КУпАП не встановлено, а відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі обставин, судом не встановлено.

Позиція захисника, що викладена в апеляційній скарзі, щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків - матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вказане адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Доводи скарги не є переконливими та такими, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду.

З урахуванням наведеного, за позицією апеляційного суду, суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог ст.245 КУпАП та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що наявності підстав для закриття провадження у справі повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бабенка Віктора Васильовича - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко