Справа № 346/2618/24
Провадження № 3/346/1587/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, 17 травня 2024 року надійшов протокол серія ААД № 586299 від 07 травня 2024 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 полягала у тому, що 07 травня 2024 року о 20 годині 25 хвилин в с. Нанівці, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора 6820 «Drager», результати тесту 1.31%. Автомобіль припарковано без порушення ПДР. Отже, ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 . Суд проводив розгляд справи без його участі.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, адміністративним правопорушенням, в силу положень частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП України) являється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А положеннями підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України (що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд враховує те, що наданими йому доказами, у їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення від 07 травня 2024 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння (а.с. 3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4); результатом тесту № 5189 та свідоцтвом про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 5-6), поясненнями ОСОБА_2 , відеозаписом події (а.с. 9), а також повним визнанням вини ОСОБА_1 підтверджується, що 07 травня 2024 року о 20 годині 25 хвилин в с. Нанівці, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора 6820 «Drager», результати тесту 1.31%. Автомобіль припарковано без порушення ПДР.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що 07 травня 2024 року, ОСОБА_1 , дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні.

Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

На виконання положень статті 33 КУпАП суд констатує, що за своїм характером, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, з огляду на його об`єкт та наслідки, є тяжким; суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 , має у суспільстві погане соціальне обличчя, відомості про те, що він вчиняв у минулому такі ж самі правопорушення у суду відсутні, суд має докази його віку, статі, місця проживання; він є інвалідом війни ІІ групи.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, являє собою тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України складає 17000 гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до положень частини 1 статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, врахувавши усі обставини для вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 , стягнення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд вважає, що накладення на нього штрафу у розмірі 17000 гривень, разом з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік буде достатньою і адекватною мірою відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Разом з цим суд враховує наступне.

Частина 1 статті 61 Конституції України гарантує кожному, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Тож застосовуючи статтю 61 Конституції України, у її поєднанні із статтею 8, як норму прямої і найвищої юридичної дії, яка гарантує будь-якій людині юридичну відповідальність індивідуального характеру (і на цій підставі не застосовуючи положення частини 2 статті 33 КУпАП в частині, що забороняє враховувати майновий стан людини при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), суд вважає за можливе врахувати майновий стан ОСОБА_1 і те, що він є інвалідом війни ІІ групи та застосувати аналогію закону (зокрема кримінального, у частині застосування за частиною 4 статті 53 Кримінального кодексу України розстрочки при призначенні такого покарання, як штраф), і тому розстрочити виплату штрафу на 5 місяців, на 5 рівних частин, з виплатою по 3400 гривень кожною частиною.

До висновку про необхідність застосування розстрочки, суд дійшов через те, що сума штрафу, яку необхідно буде сплатити ОСОБА_1 складає 17000 гривень, а за даними матеріалів справи він є інвалідом війни ІІ групи, що вказує на реальну неможливість сплатити такий штраф одразу (навіть, якщо ОСОБА_1 має якісь заощадження чи знаходиться на утриманні).

А от надання ОСОБА_1 розстрочки, з одного боку, буде сприяти реальному виконанню призначеного судом покарання, і з іншого - кожен місяць сплати штрафу, буде для нього відчутним для того аби мета адміністративного стягнення була досягнута.

Разом з цим, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, в силу положень частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з ОСОБА_1 слід стягнути ще й 605 гривень 60 копійок у якості судового збору.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 124, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) винуватим у вчиненні ним 07 травня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає сплаті шляхом уплати 5 (п`яти) платежів в розмірі по 3400 (три чотириста) гривень кожен, кожного календарного місяця до його закінчення, по одному платежу щомісячно, починаючи з липня 2024 року і по листопад 2024 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот пять) гривень 60 (шістдесят) копійок, на користь Держави Україна (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення. Копію постанови направити ОСОБА_1 та до Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Судовий збір має бути сплачений на наступний робочий день, після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили, з урахуванням строків для сплати судового збору. Для недопущення звернення цієї постанови до примусового виконання, слід надати до апарату Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області документи, що підтвердять сплату судового збору у розмірі, за реквізитами та у строки, що передбачені цією постановою.

Суддя: Коваленко Д. С.