Провадження № 3/127/4613/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2024 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Михайленко А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 14.04.2005, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 285136 - 22.05.2024 о 01:44 год. в м. Вінниця, по вул. Гонти 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VIPER V 200F-2, днз НОМЕР_3 будучи позбавлений права керування постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2020 терміном на 10 років. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанова серії ЕНА № 1101302 від 10.12.2023.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. З запереченнями або поясненнями на протокол до суду не звертався. Викликався до суду, шляхом направлення повістки за вказаною у протоколі адресою проживання, а також за допомогою направлення SМS-повідомлення на номер телефону, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яке доставлено завчасно.

Поштовий конверт повернутий, у зв`язку з відсутністю особи за місцем вказаного місця проживання. Відповідно до довідки про доставку повідомлення - смс повідомлення про виклик до суду доставлено одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_4 - 29.05.2024 о 13:12 год., тобто завчасно. З огляду на вказане, судом були використані всі можливості для належного сповіщення особи щодо розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП при розгляді даної справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначив, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Нормами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи з додатками, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №285136 від 22.05.2024, копією постанови серії ЕНА № 1101302 від 10.12.2023, рапортом т.в.о. поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Караулова Олександра.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 1101302 від 10.12.2023 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3110 днз НОМЕР_5 , будучи позбавлений права керування терміном на 10 років, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2020, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, та винуватість у ньому ОСОБА_1 . Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у судді немає.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні дані, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності, зокрема за ч.4 ст.126 КУпАП.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують його відповідальність судом не встановлені.

Згідно положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч.5 ст.126 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно зі ст.29 КУпАП конфіскований може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

З матеріалів справи встановлено, що власником транспортного засобу VIPER V 200F-2, днз НОМЕР_3 є ОСОБА_2 , у зв`язку з чим застосувати оплатне вилучення транспортного засобу неможливо.

Враховуючи вказане, а саме той факт, що ОСОБА_1 , військовослужбовець, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, висновки для себе не зробив, характер вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення мети ст.23 КУпАП, зокрема виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобом на строк сім років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 126, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя