ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2024 р. Справа № 596/1025/24

Провадження № 3/596/715/2024

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Митражик Е.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира роти охорони, за ч.2 ст.172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ЛВТ №33 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП від 22 травня 2024 року, 22.03.2024 року близько 09.00 т.в.о. командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ст.лейтенантом ОСОБА_1 на території розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) був виявлений сержант ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тощо). 22.03.2024 року близько 10.00 старшим лейтенантом ОСОБА_1 було доставлено сержанта ОСОБА_2 до КНП «Гусятинська КЛ» ГМР, де за результатами проведеного медичного огляду в останнього встановлено діагноз: «алкогольне сп`яніння 2,4 проміле)». Однак, старший лейтенант ОСОБА_1 про дану подію начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 не доповів, як наслідок останнім, чи будь-якою іншою уповноваженою посадовою особою протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно сержанта ОСОБА_2 не складався та до Гусятинського районного суду Тернопільської області для розгляду не скеровувався.

Крім того, внаслідок бездіяльності старшого лейтенанта ОСОБА_1 , яка полягає в неповідомленні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнім не було внесено до наказу сержанта ОСОБА_2 як такого, що позбавлений премії в повному обсязі за березень 2024 року, що призвело до неправомірного нарахування та виплати премії за березень 2024 року в повному обсязі на суму 15 501,30 грн. Внаслідок бездіяльності старшого лейтенанта ОСОБА_1 , сержант ОСОБА_2 , уникнув адміністративної відповідальності, що також спричинило до неправомірного нарахування та виплату премії за березень 2024 року в розмірі 15 501,30 грн., останньому.

Такими чином, за викладених вище обставин, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП.

07.06.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Посилається на те, що своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КупАП не визнає. Крім того, вказаний протокол не відповідає вимогам ст.254 КупАП та Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення. Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення він 22.05.2024 року, на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , нібо-то не вжив заходів щодо припинення адміністративного правопорушення, яке було вчинене його підлеглим, чим вчинив військове адміністративне правопорушення під час дії воєнного стану, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП. Диспозиція ч.2 ст.172-16 КУпАП є бланкетною, нею передбачено відповідальність за бездіяльність військової влади, а саме за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду. У протоколі про адміністративне правопорушення йому ставиться в провину невжиття заходів щодо припинення адміністративного правопорушення, яке було вчинене його підлеглим. Бездіяльність військової влади полягає у невчиненні службовою особою дій, які вона могла і повинна була зробити в силу покладених на неї законами, військовими статутами, іншими нормативними актами обов`язків. Для наявності складу бездіяльності потрібно встановити: чи покладався на цю службову особу обов`язок вчинити певні дії, невчинення яких ставиться їй у вину; чи мала службова особа реальну можливість в конкретних умовах вчинити необхідні дії; чи дійсно не були виконані обов`язки, які покладені на цю службову особу. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні документи щодо покладення такого обов`язку саме на нього. В порушення вимог ст. 256 КУпАП посадовою особою у протоколі про правопорушення не наведено положень законодавчих актів, які порушено та не вказано які саме дії або бездіяльність вчинив, котрі б вказували саме на умисне невжиття заходів щодо припинення адміністративного правопорушення, яке було вчинене його підлеглими, не вказано і в чому саме полягало правопорушення та обставини вчинення такого. Не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони правопорушення визначеного ч.2 ст.172-16 КУпАП, а саме не встановлено вини у формі умислу та мотив. Всупереч ст. 254 КУпАП, п.2 розділу II Інструкції, протокол серії ЛВТ №33 був складений протягом не двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення факту або підозри у вчиненні ним військового адміністративного правопорушення, а складено 22.05.2024 року, у той час як зазначається про вчинення правопорушення 22.03.2024 року.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, просить клопотання про закриття провадження у справі задоволити та справу закрити.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-16 КУпАП без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності(ст.7 ч.2 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом безпосередньо дослідженні докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, а саме, протокол ЛВТ №33 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП від 22.05.2024 року; запит №697/3/2131 від 11.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання інформації про військовослужбовців, які пройшли перевірку для встановлення стану алкогольного (наркотичного сп`яніння, в яких виявлено таке сп`яніння за період з 01.11.2023 року по 11.04.2024 року; відповідь КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради №407 від 25.04.2024 року; запит №697/3/2588 від 09.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання інформації про нарахування та фактичну виплату премій за 2024 рік; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 №11/2/9348 від 15.05.2024 року; запит №697/3/2589 від 09.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання інформації про нарахування та фактичну виплату премій за 2024 рік; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 №9697 від 16.05.2024 року; витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по бойовій частині) №37 від 26.025.2022 року; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2024 року; службова характеристика; копія паспорта, військового квитка, картки фізичної особи - платника податків.

Диспозиція частини 1 статті 172-16 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.172-16 КУпАП діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямою формою вини військової службової особи, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 9 КУпАП).

Однак в протоколі за ч.2 ст.172-16 КУпАП не зазначено кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення «умисне», що свідчить про суперечливість викладу суті правопорушення та норми закону, порушення якої ставиться в вину ОСОБА_1 , на що і посилається в своєму клопотанні про закриття провадження в справі останній. Тобто, при викладені в протоколі кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-16 КУпАП, не зазначено обов`язкової кваліфікуючої ознаки, а саме «умисне», як передбачає диспозиція частини першої цієї статті. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. (ст. 10 КУпАП)

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ЛВТ №33 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП від 22.05.2024 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 172-16 КУпАП.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол не може вважатись допустимим доказом по справі. В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права. У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На підставі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Інші наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 172-16 ч.2, 247 п.1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст.172-16 ч.2 КУпАП закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Елла МИТРАЖИК