ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Гакмана М.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 травня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 26.01.2024 о 21:51 год., керував транспортним засобом марки «Ауді 100», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Л.Кобилиці, 107 м. Чернівці у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest DRAGER 6820», результат 0,39 проміле. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений, шляхом передачі автомобіля тверезому водію.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.

Адвокат Гакман М.Ю. у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята без дотримання процесуальних норм законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки суд формально підійшов до вивчення і дослідження

ЄУНСС №725/760/24 Головуючий у І інстанції: Вольська-Тонієвич О.В.

Провадження №33/822/426/24 Суддя - доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному, неупередженому розгляду справи та з`ясуванню усіх фактичних обставин

справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Стверджує, що працівники патрульної поліції безпричинно, діючи з надуманих мотивів, оскільки причина зупинки ОСОБА_1 була явно надуманою і жодним доказом не обґрунтована, не назвавши при цьому жодної з передбачених законодавством ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координації рухів тощо), запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Погодившись пройти на місці зупинки такий огляд, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції здійснив більше 5 тестів (продувів) з використанням газоаналізатора «Drager».

Зауважує, що процес проходження вказаного огляду зафіксовано відеозаписом, який здійснювався нагрудними бодікамерами поліцейських, і як стверджує ОСОБА_1 , в більшості випадків газоаналізуючий пристрій «Drager» показував негативний результат, тобто результат, який засвідчував те, що він перебуває у тверезому стані.

Вказує, що проходження контрольного огляду у відповідному спеціалізованому медичному закладі (наркодиспансері), з метою усунення суттєвих суперечностей в показаннях технічних приладів щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції забезпечено не було, чим грубо порушено процедуру проведення медичного огляду у випадках, коли результати огляду водія на місці зупинки транспортного засобу викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності.

При цьому, ОСОБА_1 не відмовлявся пройти медичний огляд у спеціалізованому медичному закладі, а відтак працівники поліції не отримавши від нього відповіді на дане запитання, одразу ж почали оформляти матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також, поліцейські жодним чином не роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права, суть правопорушення, яке йому інкримінується, а також наслідки, які настають у разі його відмови від проходження огляду, що судом першої інстанції залишено без уваги.

Виходячи з приписів Інструкції №1452/735, поліцейський перед оголошенням вимоги про необхідність проходження водієм огляду на стан сп`яніння повинен чітко озвучити хоча б одну з вказаних ознак, яка, на його думку, присутня у водія.

Вважає, що жодного доказу на спростування вказаних пояснень матеріали справи не містять, а відтак протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

За таких обставин, просить постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року скасувати, а справу закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився,

повідомлявся належним чином, проте повідомлення останньому не доставлено, так як абонент не доступний, будь-яких клопотань до суду не скеровував. Разом з тим, інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Гакман М.Ю. який у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про день і час слухання справи.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Гакман М.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Заперечення вини захисником ОСОБА_2 у апеляційній скарзі, у вчинені його підзахисним ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пунктом 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №631207 від 26.01.2024 складеного о 22 год. 51 хв., яким встановлено, що 26 січня 2024 року о 21 год. 51 хв. в м. Чернівці по вул. Л.Кобилиці, 107, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді 100» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 (0015)» - результат 0,39‰. Від керування т/з відсторонений шляхом передачі т/з тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, від його підписання останній відмовився, як і відмовився від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України.

Окрім того, в даному протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка ОСОБА_1 , що він не згідний із проведеним оглядом на стан сп`яніння.

За таких обставин, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав і наслідків, та що він не згідний був з проведеним оглядом, не заслуговують на увагу апеляційного суду та спростовується наведеним вище.

Отже, на переконання апеляційного суду, протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, підписаний поліцейським, який його склав, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозапис наданий працівниками поліції, на якому чітко відображені всі обставини події, зокрема як ОСОБА_1 вказав, що він випив банку пива та фактично не заперечив результату проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу, на пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу для проведення додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння останній відмовився.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проведено за допомогою «Alcotest Drager 6820», результат 0,39 ‰. Від підписання акту ОСОБА_1 відмовився (а.с.3).

До матеріалів додано також роздруківку зі спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820» із результатом тесту 0,39 ‰, яку ОСОБА_1 також відмовився підписати (а.с.4).

Будь яких заперечень щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не згоди з діями працівників поліції не висловлено, як і не озвучено на відеозапис.

Відтак, апеляційним судом встановлено, що працівники поліції діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Отже, районний суд обґрунтовано встановив, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів і сам свідомо відхилив пропозицію поліцейського пройти огляд у медичному закладі.

Про що свідчить наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД від 26.01.2024 складене о 22 год. 25 хв., однак ОСОБА_1 у медичний заклад не доставлявся, так як відмовився від огляду в ньому (а.с.5).

А тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі не відповідає матеріалам справи та спростовується вищевикладеним.

На думку суду вказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають у суду сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В апеляційній скарзі не наведено інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне

правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Інші посилання сторони захисту в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено та матеріалами справи не встановлено.

Отже, порядок огляду ОСОБА_1 працівниками поліції у відповідності до вимог інструкції не порушено та не суперечить вимогам закону, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги сторони захисту їх не спростовують.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які б давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану захисником ОСОБА_1 адвокатом Гакман М.Ю. апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду

кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Гакмана М.Ю. - залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

є

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська