Справа № 202/1882/24
Провадження № 3/202/2660/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, що надійшли з ГУ НП в Деіпропетровській області ВП №2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП відсутній в матеріалах справи, не працює, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 року до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 342558 від 26.12.2023.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 13.12.2023 о 12-00 годині гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м.Дніпро Індустріальний район гаражний кооператив «Каштан 2» гараж № НОМЕР_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого тестя ОСОБА_2 , а саме не надав йому доступу до вищезазначеного гаражу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду письмові пояснення, зазначивши, що він користується зазначеним гаражем 16 років, сплачує внески, на цей час між ним і колишнім тестем ОСОБА_2 існує цивільний спір щодо спадкового майна після смерті його дружини ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_2 у дівочості ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_1 зазначивши обставини які відбулися 13.12.2023 р., просив провадження у справі про адміністративне правопорушення ст. 173-2 ч.1 КУпАП відносно нього закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події складу адміністративного правопорушення, оскільки, він не скоїв домашнього насильства стосовно громадянина ОСОБА_2 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 342558 від 26.12.2023, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 13.12.2023 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП та письмових пояснень і наданих до них доказів, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь - яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 співробітником поліції кваліфіковано за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 173-2 КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Суду не надано доказів, які б підтверджували факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність у діянні ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки вчинення домашнього насильства.

Враховуючи викладене, співробітником поліції не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, що призвело до помилкової кваліфікації діяння ОСОБА_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП та передчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко