П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.06.2024 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова- Мартинишин М.О., з участю адвоката Телішевського В.Д., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.160 Кодексу України про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

Інспектором ЛКП «Муніципальна варта» ОСОБА_2 05.03.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серія МВ №6617 про те, що 05.03.2024 року о 14:30 год. по вул. Героїв УПА,22 у м. Львові, виявлено гр. ОСОБА_1 , який здійснював торгівлю з рук у невстановленому місці продовольчими товарами (селера, сушка, тушонка, петрушка, гарбузове насіння та інше) на тротуарі без дозволу, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч. 1 ст.160 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Телішевський В.Д. у суді пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.160 КУпАП не визнає. ОСОБА_1 , не вчиняв дії, які зазначені у даному протоколі, оскільки 05.03.2024 року о 14:30 год., ні в будь-який інший день ні в м. Львові по вул. Героїв УПА,22, ні в м. Львові взагалі, не було і торгівлі вказаним в протоколі продуктами він не здійснював і продуктів на тротуарі не розміщував, правил благоустрою не порушував, постійно знаходився за місцем свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та постійно потребує лікування у зав`язку з хворобою. Тому просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю його вини у даному правопорушенні..

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді вказали, що особу ОСОБА_1 було встановлено з її слів, відеофіксації вони не вели та склали протоколи про адміністративного правопорушення на таку особу.

Свідок ОСОБА_4 у суді вказала, що її тесть ОСОБА_1 не вчиняв даного правопорушення, оскільки постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та не міг 05.03.2024 року перебувати у м. Львові, оскільки тяжко хворіє та потребує постійного догляду та лікування. Вказує, що на фотографіях, які долучені до протоколу є інша особа, а не ОСОБА_1 ..

Представник ЛКП «Муніципальна варта» вказав, що відеофіксації працівник їх не ведуть, а дії адміністративної комісії при виконавчому комітеті Шумської міської ради щодо повернення матеріалів відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП вони не оскаржували.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Телішевського В.Д., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника ЛКП «Муніципальна варта», дослідивши представлені адміністративні матеріали, приходжу до висновку що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП слід закрити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння ставиться йому вину за ч.1 ст. 160 КУпАП.

Частина 1 ст. 160 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

При цьому, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Натомість матеріалами справи не доводиться причетністьОСОБА_1 , до зазначеної події, оскільки всі докази ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення Серія МВ №6617 від 05.03.2024 року та фотографіях.

Особа, яка на фотографіях, які долучені до матеріалів справи та особа на фотографіях, пенсійному посвідченні та копії паспорту громадянина України, які долучені стороною захисту в порівнянні є різними особами.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність згідно з ст.384, 385 КК України та будучи приведеним до присяги, зокрема ОСОБА_4 дала суду показання, що ОСОБА_1 не міг вчиняти вказане правопорушення та на фотографіях, які долучені до протоколу є інша особа, а не ОСОБА_1 , та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які дали показання, що особу ОСОБА_1 вони встановлено з її слів, відеофіксації вони не вели.

Із копії довідки КНП Шумської міської ради «Шумський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.04.2024 року вбачається, що така видана особі ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він знаходиться під спостереженням в сімейного лікаря КНП Шумської міської ради «Шумський міський центр ПМСД» і потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування.

Крім цього, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Шумської міської ради було повернуто матеріли відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, що свідчить лист від 10.05.2024 року №03-03/969, згідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 05.03.2024 року в м. Львові не перебував та адміністративного правопорушення ст. 152 КУпАП не вчиняв. Також із фототаблиць адміністративної справи вбачається що порушником є інша особа.

Водночас у справі відсутні відеозапис, свідки події та будь-які інші докази щодо можливого порушення особою ОСОБА_1 на підставі, яких мого бути складено такий протокол.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відтак, суддя критично оцінює протокол про адміністративне правопорушення Серія Серія МВ №6617 від 05.03.2024 року, так як такий протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, оскільки відображає виключно суб`єктивні судження самого інспектора .

Більш того, оглядаючи наявні в матеріалах справи із фотографіями, пенсійним посвідченням та копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 наданих захисником, встановлено, що на фотографіях наявна зовсім інша особа, а не ОСОБА_1 .

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення з вказаних обставин, матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вищевказані докази суддя оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62Конституції України презумпції невинуватості.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення - це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 221, 247, 283,284 КУпАП -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.