Справа №: 297/2549/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Береговt

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., захисника особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ордером адвоката Іляшкович Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Троєщина, Броварського району, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №149078, складеного 28.05.2024 року за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, 28 травня 2024 року близько 13:55 годин прикордонним нарядом «Контрольний пост», на напрямку 327 прикордонного знаку (територія Батівської ОТГ), в межах контрольованого прикордонного району, на відстані близько 5000 метрів від лінії державного кордону, був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався незаконно перетнути державний кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску в пішому порядку в складі групи осіб, чим порушив статті 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

01.07.2024 року «Електронним судом» захисником ОСОБА_4 було надіслано суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого обставини, що викладені у протоколі не відповідають дійсності, ОСОБА_1 їх повністю заперечує. Так, 28 травня 2024 року ОСОБА_1 , разом із своїм сином та зятем ОСОБА_2 на власному вантажному мікроавтобусі Renault Trafic, дзн НОМЕР_1 , їхали у с. Данилівка Берегівського району для виконання замовлення по монтажу меблів, частини яких безпосередньо і перевозили у транспортному засобі. Близько 12:00 год. проїжджаючи КРП біля села Свобода, Брегівського району їх було зупинено працівниками прикордонної служби для перевірки документів. Після того, як кожен із чоловіків надали прикордонникам документи, які посвідчували їхні особи, одним із прикордонників було зазначено, що його супутник ОСОБА_2 перебуває у розшуку (хоча останній у розшуку не перебуває, і протилежних доказів йому надано не було), одразу у всіх було вилучено мобільні телефони для перевірки соціальних мереж та галереї, а також здійснено поверхневий огляд транспортного засобу. В подальшому, всіх трьох було доставлено на службовому транспорті до відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , де було складено протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення. Після підписання всіх документів, які їм було запропоновано підписати, затриманих відвезли назад до КРП, де їх уже чекали представники РТЦК. В цей період їм повернули особисті речі та ОСОБА_2 зателефонував за екстреним номером служби 102 та повідомив про правопорушення. Працівники поліції приїхали за викликом, відібрали пояснення, при цьому станом на сьогодні заявник не отримав жодної інформації по даному факту. Спробу незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_1 повністю заперечує. Він не мав на меті залишати територію України, тим більше поза встановленими пунктами пропуску, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки він не вчиняв жодних дій (умисних чи з необережності) спрямованих на перетинання державного кордону України, а вказаний протокол складений не коректно, з порушенням ст.ст. 254, 256 КУпАП та доказів, які б підтверджували обставини викладені у протоколі у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_3 в суд не з`явився.

В судовому засіданні захисник особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ордером адвокат Іляшкович Н.В. підтримала подані нею в інтересах ОСОБА_1 , заперечення з підстав викладених у ньому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що її батько ОСОБА_1 їхав у с. Данилівка, Берегівського району з метою монтажу меблів, разом із її братом та її чоловіком, де на КРП в с. Свобода були зупинені і затримані. Від них забрали особисті речі і документи і не давали можливість зателефонувати. Пізніше її брат ОСОБА_3 все ж таки міг зателефонувати своїй дружині і за допомогою геолокації вони вияснили, де знаходяться їхні члени сім`ї. Зустрілися вони вже перебуваючи в РТЦК в м. Берегово. При цьому, зазначила, що наміру незаконно перетнути кордон у них не було.

Заслухавши захисника, допитав свідка та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне затримання від 28.05.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення від 28.05.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , пояснення інспекторів прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , письмове заперечення адвоката Іляшкович Н.В., суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно протоколу про адміністративне затримання та адміністративне правопорушення складених 28.05.2024 року, 28 травня 2024 року близько 13:55 годин прикордонним нарядом «Контрольний пост», в межах контрольованого прикордонного району (територія Батівської ОТГ), на відстані 5000 метрів від лінії державного кордону, на напрямку 327 прикордонного знаку був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався незаконно перетнути державний кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску в пішому порядку в складі групи осіб, чим порушив статті 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях 28.05.2024 року зазначив, що він їхав із с. Вишково Хустського району до с. Данилівка Берегівського району з метою відвезти меблі до людей (замовника). На посту, після перевірки документів впала підозра на його зятя. Для з`ясування причини їх відвезли на підрозділ, де було перевірено додатково всю інформацію. Наміру тікати за кордон він не мав (а.с. 5).

З письмових пояснень інспекторів прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 випливає, що при перевірці трьох осіб мешканців Закарпатської області, які рухались в напрямку с. Свобода, під час перевірки документів у одної особи відбуло спрацювання бази даних. В подальшому було здійснено огляд транспортного засобу марки Рено Трафік НОМЕР_1 під час огляду було виявлено рюкзак з речами, закордонний паспорт. Був також перевірений мобільний телефон, в якому були виявлені скріншоти з перепискою з іншою особою з ознаками про протиправну діяльність у організації незаконного переміщення осіб через ДКУ (а.с. 6,7).

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були виявлені та затримані, під час намагання незаконного перетину державного кордону України з Угорщиною поза пунктом пропуску в пішому порядку (а.с. 1).

При цьому, вказані обставини не відповідають дійсності, жодними доказами не підтверджені, позаяк із самих письмових пояснень інспекторів прикордонної служби та письмових пояснень ОСОБА_1 випливає, що 28.05.2024 року ОСОБА_1 був зупинений на КРП під час руху в транспортному засобі Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі в напрямку с. Свобода, куди він їхав разом із сином ОСОБА_3 та зятем ОСОБА_2 ..

Аналогічні покази дала і свідок ОСОБА_5 донька ОСОБА_1 ..

Тобто, вказані обставини спростовують факт, що по-перше ОСОБА_1 рухався у пішому порядку, по-друге він мав намір перетнути кордон.

Крім того, у письмових поясненнях інспекторів прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 не міститься жодних імен осіб перевірку яких здійснювали, чий рюкзак з речами виявили, чий закордонний паспорт був знайдений серед цих речей, чий мобільний телефон був перевірений, в якому були виявлені скріншоти з перепискою з іншою особою з ознаками про протиправну діяльність у організації незаконного переміщення осіб через ДКУ.

До протоколу про адміністративне правопорушення також не доданий протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, який повинен був складатись у разі вилучення речей, документів або огляду мобільного телефону особи.

Тобто, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані жодні докази на підтвердження обставин, викладених у самому протоколі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що окрім складеного протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання, і двох пояснень інспекторів прикордонної служби, які не містять жодних імен, інших належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб в пішому порядку, матеріали справи не містять.

За таких обставин, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є недоведеною.

У зв`язку з цим, вважаю, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП слід закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Лайош ГАЛ