Справа № 204/5741/24
Провадження № 3/204/2176/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №175547 від 28.05.2024 року, 25 травня 2024 року близько 20 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_2 скоїв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї дружини, а саме: виражався нецензурною лайкою та вимагав особисті документи, вів себе не стримано, на прохання припинити не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав, зазначивши, що у вказаний у протоколі час перебував на дитячому майданчику із своєю дружиною, проте будь-якого конфлікту між ними не було; з якого приводу дружина викликала поліцію ОСОБА_2 невідомо.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Проте, матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів щодо конкретних дій та їх наслідків, вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Доказами у провадженнях про адміністративні правопорушення виходячи з положень ст.ст.269, 272, КУпАП є рапорт працівника поліції, письмові пояснення потерпілої, письмові пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідків, та інші письмові матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 25 травня 2024 року близько 20 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_2 скоїв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї дружини, а саме: виражався нецензурною лайкою та вимагав особисті документи, вів себе не стримано, на прохання припинити не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Із заяви ОСОБА_3 складеної 25.05.2024 року начальнику ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що така заява дублюється із протоколом про адміністративне правопорушення. Так, у заяві ОСОБА_3 просить орган поліції прийняти міри стосовно її чоловіка ОСОБА_2 , який 25.05.2024 року о 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою та вимагав її особисті документи, щоб вирішити свої питання та відмовляється платити аліменти (а.с.2).

Відповідно до фабули ЄО №90003 від 25.05.2024 року, 25.05.2024 року о 20 год. 08 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 25.05.2024 року о 20 год. 07 хв. за адресою: м.Дніпро, вул.Аудиторна, буд.33Б, протягом 1 місяця та зараз чоловік вимагає документи заявниці ( ОСОБА_3 ) по її групі інвалідності для того, щоб у військомат зробити документи, що він доглядає за нею як за інвалідом, але заявниця їх не надає та через це він не платить аліменти; з чоловіком заявниця разом не проживає; зараз заявниця з дитиною перебуває на дитячому майданчику, де поруч знаходиться її чоловік (а.с.3).

У письмових поясненнях від 25.05.2024 року ОСОБА_3 ідентично описує ситуацію, яка була нею викладена у письмовій заяві від 25.04.2024 року (а.с.4).

Надаючи письмові пояснення ОСОБА_2 зазначає, що 25.05.2024 року близько 19 год. 30 хв. знаходився за адресою: АДРЕСА_3 на вулиці біля дитячого майданчика зі своєю дитиною ОСОБА_4 , 2018 року народження, де до них підійшла його дружина ОСОБА_3 , яка почала у нього вимагати гроші (2 000 грн.) після чого сказала, що віддасть йому документи для погодження ВЛК комісії у ТЦК; від такої пропозиції ОСОБА_2 відмовився та сказав дружині, що у нього немає таких коштів; після цього дружина викликала поліцію. Також ОСОБА_2 зазначив, що його дружина має другу групу інвалідності та сильну психічну агресію (а.с.5).

Суд вважає що у даному випадку психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_2 хоча й відображене у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, його зміст не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

За наслідками розгляду справи суд вважає, що провадження про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 213, 221, п.1 ст.247, 248, 249, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар