Справа № 361/5870/22 Суддя в І-й інстанції Гридасова А.М.
Провадження № 33/824/417/2024 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Зацарного О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 26 жовтня 2022 року, о 13 годині 15 хвилин, за адресою: село Соболівка, вул. Порневська, 28, керував автомобілем марки «Кіа Rio», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначив, що відповідно до матеріалів справи факт керування транспортним засобом не підтверджується будь-якими доказами, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього, апелянт звернув увагу на те, що судом, у порушення вимог ст.245 КУпАП не допитано у ході судового розгляду свідків та не надано можливості ОСОБА_1 надати пояснення, чим фактично було порушено його право на захист. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 указав на те, що він не погоджується з твердженням судді щодо неприбуття його в судові засідання, пославшись на те, що він з`являвся на всі судові засідання, які були неодноразово перенесені з невідомих йому причин. Крім цього, вважав, що суд порушив ч. 5 ст. 38 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення, через два місяці після складання протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2022 року. Указав також на те, що він фактично був спровокований поліцейським на вчинення відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння оскільки йому було роз`яснено право на таку відмову чим він і скористався.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили цю скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення суд першої інстанції мотивував тим, що у справі зібрана достатня кількість доказів якими доводиться як подія адміністративного правопорушення, так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні. Між тим, указаний висновок зроблений внаслідок неповного з`ясування обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів і погодитись із ними не можливо.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може вчинятись у виді відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави і порядок виявлення у водіїв стану алкогольного сп`яніння, а також фіксації встановлених результатів визначені ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 (в подальшому Порядок 1103), «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція 1452/735). Аналіз цих нормативних документів у їх сукупності та у поєднанні із диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами та після відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Суд вважає, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, не передбачати її неоднозначного тлумачення та ґрунтуватись на вимогах закону. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Між тим, зібрані у справі докази дають підстави стверджувати про те, що цих вимог указаних нормативних документів у ході провадження у цій справі дотримано не було. Так, доказом, яким відтворюються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є відеозапис, який зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського. Не дивлячись на те, що указаний відеозапис є надзвичайно коротким за своїм часом (близько 1 хвилини) і не відображає усіх обставин події, суд враховує те, що цей запис наданий поліцейським у якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому при вирішенні питання про доведеність цієї винуватості суд враховує фактичні обставини, які встановлюються із цього відеозапису.

Як передбачено п.2.5 ПДР України, водій на вимогу поліцейського повинен пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Такий огляд, відповідно до Порядку 1103 та Інструкції 1452/735 може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, або у закладі охорони здоров`я лікарем, або у передбачених випадках фельдшером. Наведене указує на те, що вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна проявлятись виключно у вимозі пройти огляді із зазначенням способу такого огляду. Між тим, поліцейським, в порушення вимог зазначених вище нормативних документів ОСОБА_1 було роз`яснено право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу, у лікаря нарколога або право відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння «відповідно до вимог закону». Суд при цьому констатує те, що жодним як законом, так і іншими підзаконними актами не передбачено право особи відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність. При цьому поліцейський, роз`яснивши ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння «відповідно до вимог закону» не роз`яснив останньому наслідки такої відмови у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення та можливості у зв`язку із цим притягнення його до адміністративної відповідальності в майбутньому. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було роз`яснене саме його право на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. На думку суду, правом особи на вчинення чи не вчинення певного діяння є можливість особи вчинити чи не вчинити певне діяння без застосування до цієї особи негативних наслідків, у тому числі і у виді притягнення до певного виду відповідальності за вчинення чи не вчинення цього діяння. Роз`яснивши ОСОБА_1 право на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння «відповідно до вимог закону» поліцейський фактично надав останньому можливість вчинити таку відмову, без роз`яснення наслідків такої відмови. Суд враховує те, що відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Між тим, указана вимога поліцейського одночасно була поєднана із роз`ясненням права на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння із зазначенням того, що це право передбачене законом. Наведене дає підстави стверджувати про те, що відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 діяв у межах висунутої йому поліцейським вимоги, що не можливо розцінювати як вчинення ним адміністративного правопорушення.

Зважаючи на зазначені вище обставини апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейським ОСОБА_1 фактично був спровокований на вчинення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у незаконний спосіб шляхом роз`яснення йому права на таку відмову без роз`яснення наслідків цієї відмови. Наведене указує на відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яка характеризується прямим умислом. Відсутність у діях особи суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення указує на відсутніх у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Неврахування цих обставин призвело до ухвалення судом першої інстанції рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності із накладенням на нього стягнення, яке не можливо визнати законним та обґрунтованим. У зв`язку із цим, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Оскільки у діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП провадження у цій справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.