Справа № 683/1911/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г., за участі секретаря судового засідання Братенка В.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Якимчук Надії Павлівни, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №255443 від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 вказаного дня о 21 годині 07 хвилин по вул. Першого Травня,18 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, на території ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 водій ОСОБА_1 на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Якимчук Н.П., дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно дост.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 06 червня 2024 року відпочивав з друзями біля спортивного майданчику школи №4, коли до них під`їхав на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2105» ОСОБА_2 і захотів з ним поговорити з приводу ремонту автомобіля. Вони з друзями сіли в автомобіль, зокрема він сів на водійське сидіння, а ОСОБА_2 - на пасажирське та за кілька хвилин під`їхали працівники поліції, які запитали його чи керував він цим автомобілем. Він заперечив, оскільки автомобілем не керував, що підтвердив і його власник ОСОБА_2 . Проте працівники поліції на їх зауваження не реагували, звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він не заперечував, що вживав пиво, однак автомобілем не керував. Він злякався, оскільки таких ситуацій в нього не було, водійських прав він не має, правил дорожнього руху не знає, тому не розумів наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівник поліції відвів його в бік та пояснив, що йому за це нічого не буде, лише потрібно на камеру відмовитись від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та визнати, що керував транспортним засобом та вживав алкогольні напої, що він і зробив бо злякався.

Адвокат Якимчук Н.П. звертала увагу суду на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та просила у зв`язку із цим провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Такі пояснення ОСОБА_1 дослідженими судом доказами не спростовані.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису події, долученого до протоколу про адміністративне правопорушенні щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не убачається, що автомобіль, до якого під`їхали працівники поліції рухався, а ОСОБА_1 , що перебував на водійському сидінні відразу заперечував, що керував транспортним засобом, що підтверджував і власник транспортного засобу ОСОБА_2 та інші особи, які перебували в автомобілі, звертав увагу на те, що водійські права не отримував.

Наступна частина відеозапису, який не є безперервним та яка містить перерву у часі, фіксує ОСОБА_1 , який знаходиться на віддаленій відстані від автомобіля ВАЗ, автомобіля працівників поліції, інших учасників події та машинально відповідає на запитання поліцейського, зокрема відмовляється від проходження медичного огляду, визнає факт керування ним автомобілем та вживання алкогольних напоїв.

Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що 06 червня 2024 року керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 в`їхав в паркан, пошкодивши його та автомобіль. Оскільки ОСОБА_1 ремонтує автомобілі, він під`їхав до нього на спортивний майданчик біля школи №4 та вони сіли в автомобіль, щоб поговорити, коли через кілька хвилин приїхали працівники поліції та звинуватили ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом, а також у тому, що останній вживав алкогольні напої. Він звертав увагу працівників поліції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і що саме він приїхав на спортивний майданчик належним йому автомобілем, однак останні на його слова не відреагували. Він бачив, як один із працівників поліції відвів ОСОБА_1 в бік, однак про що вони говорили йому не відомо.

Таким чином, судом установлено, що у працівників поліції не було достатніх підстав вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки він не був зупинений під час керування, що у свою чергу потягло за собою порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що передбачений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року за № 1452/735 та ст. 266 КУпАП.

Відповідно до Правил дорожнього руху України керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Так, 20.02.2019 Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Ураховуючи викладене, за відсутності об`єктивних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_3 про недопустимість як доказу відеозапису події в тій частині, де ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та визнав факт керування та вживання алкоголю, оскільки вказаний запис не є безперервним, суперечить іншій частині відеозапису, де він заперечує керування ним транспортним засобом, що на переконання суду, підтверджує пояснення останнього про вчинення на нього психологічного тиску.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) суд за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей не може взяти на себе функції сторони обвинувачення та самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це буде порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу ( за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б достовірно підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовноОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя