ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/805/24 Головуючий 1 інстанції Бібік О.В.
Провадження № 33/818/962/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю його захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

З постанови Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 22.02.2024 о 18 год. 38 хв. по вул.Широнінців, 3-а в м.Зміїв Чугуївського району Харківської області, керував автомобілем ЗАЗ-1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції та порушено порядок огляду на стан сп`яніння, зокрема, не складено акт медичного огляду.

Вказує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не підписаний електронний цифровим підписом. Крім того, не зафіксовано момент керування транспортним засобом.

Апелянт робить висновок, що відсутні докази вчинення правопорушення, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що 02.04.2024 ні він, ні його захисник не були присутні під час винесення рішення, адже подали клопотання про відкладення судового засідання, оскільки внаслідок постійних обстрілів м.Харкова і відключень електроенергії адвокат не встиг підготувати пояснення та отримати відповіді на адвокатські запити. Пояснює, що з повним текстом судового рішення він ознайомився лише 10.04.2024 за допомогою ЄДРСР. Саме тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судове засідання з`явився ОСОБА_2 та його захисник адвокат Гринишин Є.В. Апелянт підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного.

Захисник зазначив, що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_2 , розглянувши справу без його участі за наявності заяви про відкладення судового засідання. Зауважив, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт пояснив, що в той день він вживав квас та не керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року потрібно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №014103 від 22.02.2024; взяв до уваги рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 22.02.2024 р.; направлення ОСОБА_2 на огляд на стан алкогольного сп`яніння від 22.02.2024 р.; довідку про те, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 вилучено співробітниками поліції; відеозапис, який міститься на диску та з якого вбачається, що 22.02.2024 р. о 18 год. 42 хв. ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння чітко відповів «Ні».

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставв, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху Україниводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_2 зупинили у зв`язку з порушенням п.31.4.3 Правил дорожнього руху України. Останній погодився зі вказаним порушенням, тому поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу була винесена постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Крім того, співробітники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився.

Більше того, о 18 год. 41 хв. ОСОБА_2 зазначив, що три години тому він вживав алкогольні напої, а саме горілку. В судовому засіданні апелянт пояснив, що в той день він вживав квас. Водночас останній не зміг відповісти на запитання суду апеляційної інстанції чому він під відеозапис працівникам поліції повідомив, що вживав горілку, а не квас, якщо так було насправді.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то з досліджених матеріалів вбачається, що до справи долучено СД-диск. На диску зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу ЗАЗ-1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Серед іншого, апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що відеозаписи не засвідчені електронним цифровим підписом, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Вимоги до доказів, що ставляться у провадженнях за КУпАП не містять норм, які передбачають обовязок подання відповідних матеріалів з використанням електронного цифрового підпису. Так як до суду були надані оригінали доказів, то вони не повинні бути засвідчені електронним підписом та вважаються як такі, що отримані без порушення порядку, встановленого законом, а тому з долученого відеозапису можливо встановити всі обставини та події, які мали місце 22.02.2024 р.

Більше того, відеозапис є не єдиним доказом, який підтверджує вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, зауваження захисника стосовно цього не приймаються до уваги апеляційним судом.

Крім того, співробітники поліції попередили ОСОБА_2 про відповідальність у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису також вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 його права відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому ОСОБА_2 не висловлював жодних заперечень проти того, що працівники поліції звертались до нього саме як до водія транспортного засобу. Крім того, останній підписав протокол, складений на нього, як на водія, що керував транспортним засобом, не залишивши пояснень.

Поведінка ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так як факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, тому ОСОБА_2 як водій не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що працівники поліції виконали всі необхідні дії, направлені на відсторонення від керування транспортним засобом, зокрема, вилучили посвідчення водія та видали тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами про що зроблено відповідний запис у протоколі.

Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Враховуючи викладене, всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху Українипередбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Всі інші доводи порушника та захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення і посилання апелянта на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року, задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило