Номер провадження: 33/813/1137/24
Номер справи місцевого суду: 513/1315/23
Головуючий у 1-й інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Манової Інни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2023 року о 19:00 год. в

с. Плахтіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, по вул. Миру, 256, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що фіксувалося на нагрудний відеореєстратор № 000015, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Манова І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з якого не убачається моменту зупинки автомобіля поліцейськими, що унеможливлює встановлення тієї обставини, що ОСОБА_1 є особою, яка виконувала функції водія під час руху транспортного засобу в розумінні диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, доказів зворотного не надано. Долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним та не відображає дій поліцейських, не відтворює всіх обставин проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Письмова заява ОСОБА_2 та повідомлення на службу 102 не є тими джерелами доказів, які можуть слугувати підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім того, ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена як свідок. ОСОБА_1 є мобілізованим, перебуває на військовій службі, здійснює захист України, бажав надати суду свої пояснення, однак був позбавлений такої можливості.

24 квітня 2024 року захисниця ОСОБА_3 у поданому до апеляційного суду клопотанні просила відкласти розгляд цієї справи призначений на 25 квітня 2024 року у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

25 квітня 2024 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниця Манова І.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Подане захисницею 24 квітня 2024 року клопотання апеляційним судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 30 травня 2024 року на 14 год.

30 травня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисниця Манова І.М. не з`явилися, із заявами (клопотаннями) про відкладення розгляду справи, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїї до апеляційного суду не зверталися.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисниці Манової І.М.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не заперечується та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для направлення його на огляд з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, захисниця також під сумнів не ставить. Не оспорюється захисницею і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на вимоги ч. 7 ст. 294КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, захисниця посилається на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним, ОСОБА_1 бажав надати суду пояснення, однак був позбавлений такої можливості.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №734162 від 27 січня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «28 серпня 2023 року о 19:00 год. в с.Плахтіївка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, по вул. Миру 256 водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовився, що фіксувалося на нагрудний відеореєстратор 000015, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказано: «додаються на окремому аркуші.

У графі «до протоколу додаються», поліцейським зазначено: «пояснення, рапорт, диск з записом, інші документи».

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи убачається, що на місці події, під час з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 , відповідаючи на запитання поліцейських повідомив, що випив бокал пива, після чого сів за кермо автомобіля, повертаючись назад їхав спокійно, у цей час на зустріч йому вийшов чоловік, який кинув йому камінь у заднє скло транспортного засобу, в результаті чого пошкодив його. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці за допомогою спеціального технічного засобу драгер, так і у закладі охорони здоров`я відмовився. Також з відеозапису убачається, що поліцейські неодноразово зазначали ОСОБА_1 про те, що вони приїхали за викликом місцевих мешканців, які повідомили, що він їздить по населеному пункту з порушенням ПДР.

Аргументи захисниці щодо неповноти відеозапису, долученого до матеріалів справи, апеляційний відхиляє, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано події, починаючи з моменту спілкування правоохоронців з

ОСОБА_1 , висловлення на його адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Із заяви ОСОБА_2 , поданої та зареєстрованої у відділенні поліції № Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області 28 серпня 2023 року №2472 убачається, що заявниця звернулася до правоохоронного органу із вказаною вище заявою у якій просила притягнути до адміністративної відповідальності водія автомобіля «ВАЗ» 2109 чорного кольору номерний знак НОМЕР_1 , який 28 серпня 2023 року близько

19:00 год. керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю, а коли йому зробили зауваження, прийшов розбиратися (а.с. 7).

З письмових пояснень, наданих ОСОБА_2 поліцейським 28 серпня 2023 року убачається, що остання повідомила правоохоронцям такі обставини: 28 серпня 2023 року близько 18:30 год. вона знаходилася вдома та побачила як по вулиці біля їхнього будинку їздить на великій швидкості автомобіль «ВАЗ» 21093 чорного кольору. Також дитина налякалася, що він її чуть не збив. ЇЇ чоловік вийшов та зупинив водія автомобіля та зробив водію зауваження, після чого водій поїхав далі, у цей час її чоловік кинув в автомобіль камінь та пошкодив заднє скло. Через деякий час водій автомобіля та його родичі повернулися та почали розбиратися після чого вона викликала поліцію (а.с. 8).

Надаючи письмові пояснення поліцейським 28 серпня 2023 року, ОСОБА_4 повідомив наступні обставини: 28 серпня 2023 року приблизно о 19:20 год. він попобачив, що ОСОБА_1 на автомобілі «ВАЗ» чорного кольору по вул. Миру в с. Плахтіївка, на великій швидкості у нетверезому стані їздить по вулиці. Хотів йому зробити зауваження, вийшов на вулицю, де він його ледве не збив, після чого він взяв камінь та кинув у скло його автомобіля. Після чого ОСОБА_1 приїхав до його будинку та почав бійку та сварку (а.с. 9).

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які він надав поліцейським 28 серпня 2023 року убачається, що 28 серпня 2023 року приблизно о 19:00 год. він поїхав на автомобілі «ВАЗ» 2109 д/з НОМЕР_1 забрати сестру в с. Плахтіївка по вул. Л. Українки, повертаючись назад він повернув на вул. Миру після чого автомобіль зламався, а саме не працювала коробка передач з причин цього мешканці вул. Миру, подумали, що він порушує ПДР, чого насправді не було. До нього підійшла особа з камінням в руках, він її об`їхав, після чого ця особа кинула каміння в заднє скло, він поїхав далі та зупинився по вул. Миру, біля буд. 258, потім його мама з тіткою пішли до цієї особи, щоб розібратися у вказаній вище ситуації. Почався конфлікт, штовханина, він розбороняв (а.с. 10).

Отже факт керування ОСОБА_1 28 серпня 2023 року транспортним засобом у місці, час і за обставин встановлених та зафіксованих поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується самостійним (окремим) джерелом доказів, а саме поясненнями двох свідків, які прямо вказали на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Наведені вище пояснення є чіткими та послідовними, узгоджуються між собою, обставин ставити їх під сумнів, суд апеляційної інстанції не убачає.

Окрім того, факт керування транспортним засобом підтвердив та не заперечував і сам ОСОБА_1 , як в усній формі, під час спілкування з поліцейськими, що зафіксовано за допомогою відеозапису, так і у письмовій формі, надаючи письмові пояснення.

Зважаючи на викладене вище, виходячи з конкретних обставин цієї справи, апеляційний суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 28 серпня 2023 року транспортним засобом, у місці і часі та за обставин, зафіксованих правоохоронцями, виходячи із сукупності джерел доказів, долучених до матеріалів справи.

Установивши та зафіксувавши факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не заперечувалося ОСОБА_1 , а також те, що водій на вимогу правоохоронців, усупереч приписам п. 2.5 ПДР відмовився проходити огляд, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестера "Драгер", так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо аргументів захисниці про те, що ОСОБА_1 бажав надати суду пояснення, однак був позбавлений такої можливості, апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки впродовж розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 користувався професійними правничими послугами захисниці Манової І.М. , яка приймала участь в судовому засіданні, зверталася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі. 20 березня 2024 року захисницею

ОСОБА_3 до суду першої інстанції було подане клопотання про розгляд справи без її участі та за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 69).

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції захисту, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом.

Таким чином, апеляційним судом забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці Манової Інни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко