ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1826/24 Номер провадження 33/814/793/24Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем Філоненко О.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Чирочки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Чирочка Наталія Вікторівна,

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 18 лютого 2024 року, близько 12:03 год у м. Полтава по вул. Олександра Оксанченка (Степового Фронту), 29, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Honda CR-V», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за місцем зупинки транспортного засобу, у присутності двох свідків, із застосуванням приладу Драгер, результат 1,13‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Чирочка Н.В., яка в апеляційній скарзі просить постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Зазначає, що відеозапис, який мається в матеріалах справи неналежний доказ.

Також вказує, що працівники поліції здійснювали тиск на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та наголошує на порушеннях під час проведення огляду.

Крім того, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні захисник адвокат Чирочка Н.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, а також зазначив, що судові повістки були надіслані за адресою, за якою він не проживає.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Чирочка Н.В. порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року.

У поданому клопотанні скаржник просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки він був припушений з поважних причин. Так, ОСОБА_1 не був присутнім про розгляді справи в суді першої інстанції, а про оскаржувану постанову дізнався 09 травня 2024 року під час ознайомлення зі справою в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

Щодо оскарженої постанови

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №628418 від 18 лютого 2024 року (а.с.1),

-результатом тесту газоаналізатору - 1,13‰ (а.с. 2);

-актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);

-поясненнями свідків (а.с.4-5);

-копією постанови серії БАБ №496534 від 18 лютого 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с.6).

Надавши правильну оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та доводах апеляційної скарги.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

З приводу твердження в апеляційній скарзі, що відеозапис, який додано до матеріалів справи є неналежним доказом суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором, номер якого, дата та час фіксації наявні на відеозаписах, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ/відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

З долучених до матеріалів справи записів працівників поліції вбачається повне фіксування всього перебігу подій - від зупинки транспортного засобу, подальше спілкування з правопорушником та, відповідно, складанням за його результатами адміністративного протоколу.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що крім відеозйомки процес проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувався в присутності двох свідків, які за результатами проведеного огляду надали свої пояснення, які приєднано до матеріалів справи.

Твердження скаржника, що працівники поліції здійснювали тиск на ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи в їх сукупності, зокрема, відеозаписом.

З переглянутих відеозаписів, наданих працівниками поліції встановлено, що спілкування працівників поліції з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності коректне, виважене та відповідає обстановці.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що крім працівників поліції та ОСОБА_1 з сім`єю були присутні стороні особи, а саме свідки, які давали власноручні пояснення по суті вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і не вказували на будь-які порушення чи можливу некоректну поведінку працівників поліції.

Доводи, апеляційної скарги, про порушення під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення.

Перед початком проведення огляду, за допомогою газоаналізатору, працівник поліції проводить всі необхідні перевірки, зокрема, вдягає муштрук та бере забір чистого повітря.

Результати тесту були позитивні, ОСОБА_1 погодився з їх результатими, особисто зазначивши «згоден».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що роз`яснюючи ОСОБА_1 права працівник поліції, зокрема, зазначив, що останній, якщо не згоден з результатами проведеного тестування на місці зупинки, має право проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, даним правом ОСОБА_1 не скористався.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Твердження скаржника в суді апеляційної інстанції, що повістки направлялися на адресу де він не проживає, не дає підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена адреса проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , з даною інформацією останній погодився, підписавши протокол. Дані, які б вказували, що ОСОБА_1 заперечував проти вказаної адреси матеріали справи не містять.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який, в подальшому, направлений для розгляду до суду першої інстанції. У графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» поставив свій підпис, відповідно він не скористався правом та не прибув до суду першої інстанції під час апеляційного перегляду.

Також слід зазначити, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості навести аргументи та заперечення, які не змогла навести у суді першої інстанції.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дають підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Висновок суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль