Провадження № 33/812/346/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Лагода А. А.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Горенко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 5 червня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 30 березня 2024 року близько 21 години 52 хвилини по проспекту Центральному,4 в місті Миколаєві водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Renault Espace», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, від чого водій ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На його думку суддею не враховано жодного наданого ним аргументу, зокрема те, що працівниками поліції не були роз`яснені йому права, що унеможливило в подальшому здійснення ним ефективного захисту порушеного права.

Не враховано суддею, що застосування технічного засобу відеозапису можливо лише при здійсненні працівниками поліції огляду на стан сп`яніння, натомість, відносно нього складено протокол про відмову від огляду на стан сп`яніння. При тому ознаки будь-якого сп`яніння у нього були відсутні, що підтверджено і відеозаписом події. Крім того ним надана довідка від лікаря про те, що на час пред`явлення поліцейськими до нього безпідставних вимог про проходження огляду, він мав захворювання, що могло відображатися на його зовнішніх ознаках. На початку спілкування він взагалі не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Не враховано і те, що спочатку поліцейський запропоновував йому проходження огляд у лікарні, а вже потім на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер.

Не взята до уваги судом і судова практика інших апеляційних судів при розгляді справ про адміністративні правопорушення, та практика ЄСПЛ, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення складався під час повітряної тривоги.

Не враховано і те, що він жодного разу не був притягнутий до адміністративної відповідальності, а також можливості застосування до нього положень, передбачених статтею 22 КУпАП, з огляду на проходження ним служби та необхідність мати транспортний засіб для виконання бойових завдань.

Зазначене призвело до помилкового притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не вчиняв адміністративного правопорушення.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута у відповідності до положень, передбачених статтею 294 КУпАП, за відсутністю ОСОБА_2 , який повідомлений про дату та час її слухання належним чином, заяв та клопотань про поважність причин неявки суду не надав.

Перевіривши наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного, а не як зазначав апелянт наркотичного, сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, з відеофіксацією самої події, а за відсутністю технічних засобів, які можуть фіксувати подію, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені доказами, що додані до матеріалів справи.

Твердження ОСОБА_2 про необ`єктивність визначення поліцейськими ознак його сп`яніння не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції №1452/735, де визначення ознак щодо можливості перебування водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд, зокрема, задля підтвердження свого хворобливого стану, а не стану алкогольного сп`яніння.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Самі доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього ознак сп`яніння суперечать матеріалам адміністративної справи, зокрема, відеозапису самої події о 21 годині 56 хвилині 57 секунді, де він повідомляє, що випив пива (а.с.3).

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейськими водію ОСОБА_2 декілька разів зазначалося про наявність у нього ознак сп`яніння та роз`яснювалася вимога про проходження огляду на стан сп`яніння, як водія транспортного засобу, а також визначення його дій, як відмови від проходження такого огляду, наслідком є складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3).

Дійсно, спочатку розмови о 21 годині 56 хвилині, водій на питання чи бажає він пройти огляд у лікарні, відповідає, що можна, але потім зазначає про те, що випив пива та на роз`яснення проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер о 21 годині 58 хвилині та у лікарні о 21 годині 59 хвилині, відповідає відмовою. В подальшому, з 22 години 01 хвилини до 22 години 02 хвилини водієві повторно роз`яснюється порядок проходження, відмови та наслідки відмови, як складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти йому такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Зупинка транспортного засобу або висування вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння одним представником поліції та складення протоколу про адміністративну відповідальність іншим, правового значення для кваліфікації дій водія немає

Самі ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_2 , викладені, як у змісті протоколу про адміністративну відповідальність, так і у направленні з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.1, 2).

Не є слушним посилання ОСОБА_2 на порушення працівниками поліції його процесуальних прав, з огляду на те, що на відеозаписі події зафіксовано роз`яснення водієві його прав, передбачених, як статтею 63 Конституції України, так і статтею 268 КУпАП, що зроблено працівниками поліції двічі (запис о 22 годині 02 хвилині, 22 годині 44 хвилині). В тому числі стосовно можливості викликати та скористатися правовою допомогою (а.с.3)

Посилання водія у змісті апеляції на рішення ЄСПЛ, які ухвалені за наслідками розгляду справ у кримінальних провадженнях та на підставі встановлених в них порушень прав підозрюваних та обвинувачених при проведенні обшуків, знаходження під вартою та звільнення з під неї, а тому не мають ніякого відношення до процедури та порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Крім того не заслуговує на увагу посилання на судову практику інших апеляційних судів України, з огляду на відсутність прецедентного права в Україні.

Щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги, то суд враховує, що процедура висування вимоги про проходження огляду, фіксування відмови водія та роз`яснення йому прав відбулося без оголошення повітряної тривоги, а тому розуміння вчинення ним адміністративного правопорушення, його наслідків та своїх прав відбулося з дотриманням процедури, визначеної положеннями Інструкції №1452/735. Крім того на відеозапису зафіксовано, що вже під час фіксуванні процедури в процесі складення протоколу та звучання повітряної тривоги водієм, який є військовослужбовцем, не заявлено про бажання пройти в укриття, навпаки, ним наголошено про те, чому поліцейські лише його зупинили та не зупиняють інші автомобілі.

За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на усій сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для застосування до адміністративного стягнення статті 22 КУпАП, з огляду на тяжкість вчиненого адміністративного правопорушення, апеляційний суд не вбачає, як і необхідність врахування доводів апелянта стосовно неможливості позбавити права керування транспортним засобом військовослужбовця.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 5 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова