КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3990/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2245/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року під головуванням судді Ключника А.С., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 13 лютого 2024 року о 22 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. Кільцева дорога ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам, почервоніння обличчя), оглядна на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат заміру 2,16% проміле, що зафіксована на нагрудну камеру поліцейського №473266; №472103.

Не погодившись з указаною постановою, 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 , подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначав, що наявний в матеріалах справи відеозапис не має доказів, що підтверджують керування ним транспортним засобом.

Вказує, що рухаючись по вул. Кільцева дорога в м. Києві, автомобіль «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням зламався (вийшло з робочого стану щеплення), що було причиною фактично аварійної зупинки автомобіля в забороненому місці. Розуміючи, що подальший рух транспортного засобу неможливий з технічних причин, ОСОБА_1 зв`язався по телефону з диспетчером служби таксі «Болт», пояснив ситуацію, з`ясував, що для евакуації авто до сервісу буде здійснено пошук іншого транспортного засобу, але враховуючи, що такий пошук може не принести результату, оскільки час обмежено дією комендантської години, йому було запропоновано почекати приблизно до 23 години, після чого залишити автомобіль на місці зупинки, а транспортування провести вже наступного дня.

Посилається на те, що керування транспортним засобом було неможливо з технічного стану автомобіля.

Зазначає, що після того вживав алкоголь, який придбав у розташованому поруч магазині, після чого сів в салон автомобіля та став чекати повідомлення від диспетчера щодо транспортування авто до сервісу. Приблизно через 40 хвилин після цього до машини підійшов інспектор поліції, представився та запропонував надати документи про право керування транспортним засобом разом з документами на транспортний засіб.

Крім того на відеозаписі відсутній момент зупинки транспортного засобу, тобто відеозапис не містить належних та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності зупинки транспортного засобу та керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 .

Вказує, що працівниками поліції не дотримано вимоги КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції №1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що судом першої інстанції було відхилено клопотання про участь у судовому процесі прокурора по підставах не обов`язковості такої участі.

Крім того вказано, що адвокат Мневець О.М. який здійснював захист інтересів скаржника під час розгляду справи в суді першої інстанції не мав можливості висловити свою правову позицію щодо обставин справи, а також долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження технічного стану транспортного засобу, пов`язаного з необхідністю переміщення транспортного засобу до автосервісу, а саме - акту виконаних робіт по заміні комплексу зчеплення, виконаного JR-GARAGE ФОП ОСОБА_3 № від 16 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Мневця О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, у тому числі переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказав, що вина останнього у порушенні правил дорожнього руху України повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 859266 від 13 лютого 2024 року, випискою з алкотестера «Драгер», результат - 2,16 проміле, відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події, та які ОСОБА_1 не оспорює.

З таким висновком місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено наступне.

Згідно з даними чеку «Drager ALCOTESTER 6820» протестовано особу - ОСОБА_4 - результат тесту - 2.16 проміле (а.с. 1).

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно ОСОБА_4 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 859266 від 13 лютого 2024 року, відповідно до змісту якого о 22 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. Кільцева дорога ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам, почервоніння обличчя), оглядна на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат заміру 2,16% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №473266; №472103.

В графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - наявний, зауважень до якого подано не було (а.с. 1).

Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_4 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 30 КУпАП за встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 у справі відсутній факт зупинення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 , а також те, що порушено процедуру огляду на стан сп`яніння є непереконливими та спростовуються відеозаписом, який переглянутий під час апеляційного розгляду та який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

З відеозапису не убачається, що ОСОБА_4 заперечував факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, при цьому посилання на те, що він вживав алкоголь уже після того як зупинився не підтверджено жодними доказами.

Відсутні у справі докази й на спростування доводів, які підтверджують не дотримання працівниками поліції вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції №1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані доводи є голослівними, оскільки сукупністю наявних у справі доказів, які містяться у матеріалах справи та об`єктивно узгоджуються між собою, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_4 п. 2.9 "а" ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви N 15809/02 і N 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі", а тому водій зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Скаржником не надано доказів, які б підтверджували його доводи, наведені в апеляційній скарзі, а під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.

Інші доводи, на які посилається скаржник, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар