Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 3/523/4140/24
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

"05" липня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Деркачов О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали УПП в Одеській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпроАП),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.1.«а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року, о 02 годині 50 хвилин 06 червня 2024 року, керував автомобілем марки «Geely CK-2», н/з НОМЕР_1 , біля буд.№3, по пров. 3-й Вапняний.

При складенні 06 червня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 письмових заперечень не мав. Про час і місце судового засідання був повідомлений інспектором поліції. В судове засідання не прибув, про поважність причини неявки письмово не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Оскільки, в силу положень ст.268 КУпроАП, при розгляді даної категорії справ присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, то суддя вважає можливим вирішити справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного.

З об`єктивної та суб`єктивної сторін склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпроАП, встановлює відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії, а також передбачає наявність умисної форми вини, тобто особа є обізнаною із відсутністю права та всупереч цьому, свідомо продовжує керувати транспортним засобом.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпроАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Із змісту відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачаються обставини отримання від ОСОБА_1 пояснень про попереднє керування ним керування транспортним засобом.

Відповідно до долучених до протоколу інформаційних довідок з порталу Національної поліції України ОСОБА_1 :

- водійське посвідчення не отримував;

- 26 березня 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпроАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права), що також підтверджено змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1752235.

За таких обставин суддя вважає, що інспектор патрульної поліції в протоколі серії ААД №813306 від 06 червня 2024 року обґрунтовано дійшов висновку, який відповідає фактичним обставинам справи, про повторне протягом року порушення ОСОБА_1 вимог ст.15 Закону України «Про дорожній рух», а також п.2.1«а» ПДР, у зв`язку з чим, є правильною кваліфікація скоєного ним діяння за ч.5 ст.126 КУпроАП.

При визначенні міри адміністративного стягнення суддя враховує характер скоєного правопорушення, особу порушника, у зв`язку з чим вважає можливим накласти на ОСОБА_1 стягнення, передбачені санкцією зазначеної статті, тобто накладення штрафу та позбавлення його права керування транспортним засобом, без оплатного вилучення транспортного засобу, який йому не належить, із обов`язком сплати судового збору.

Окрім того, відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпроАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, дана постанова суду підлягає спрямуванню для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір зазначеного в постанові суду штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.276, 280, 283, ч.5 ст.126, ст.ст.307-308 КУпроАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпроАП, стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто стягнути з цієї особи в дохід держави 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, а також позбавити права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

В разі примусового виконання даної постанови суду стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 81600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В.Деркачов