ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 рокуСправа № 495/5610/24
Номер провадження 3/495/2306/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця: м. Одеса, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 307340 від 03.06.2024 (з додатками) відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що03.06.2024 о 23 год 45 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км 600 м.), на відстані 3900 м. від лінії державного кордону, було виявлено гр. ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» без дозволу відповідних органів з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання отримання статуту біженця в Республіці Молдова). Своїми діями порушив вимоги ст.. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про прикордонний контроль», за що відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

03.06.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ПдРУ №307340.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

03.07.2024 представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Васильєв Ю.Ю. подав до суду заперечення, згідно якого просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у даному запереченні. Просив справу розглядати без участі ОСОБА_1 та його адвоката Васильєва Ю.Ю.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст. 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Суд враховує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан, а також, що відповідно до вказаного Указу Президента України в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути Державний кордон України з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску та без дозволу відповідних органів влади, з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова).

Факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №307340 від 03.06.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.06.2024; розпискою ОСОБА_1 про визнання вини від 03.06.2024; схемою місця виявлення порушника державного кордону України 03.06.2024; рапортом помічника старшого зміни прикордонних нарядів старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» майора ОСОБА_2 від 03.06.2024 та матеріалами адміністративної справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Щодо заперечень представника ОСОБА_1 адвоката Васильєва Ю.Ю., викладених у його письмових запереченнях, суд піддає їх обґрунтованому сумніву і розцінює ніщо інакше як спроба уникнути ОСОБА_1 відповідальності з огляду на наступне.

У поясненнях, що долучені до протоколу, які оспорюються представником ОСОБА_1 адвокатом Васильєвим Ю.Ю. вказуючи, що вони написані під диктовку, зазначено, що ОСОБА_1 рухався в пункт пропуску під назвою «Паланка-Удобне-Маяки» для подальшого отримання статусу біженця. Свою вину визнає з покаранням згоден.

Щодо тези, що вони написані під диктовку та під тиском, то у суду немає достатніх підстав, щоб переконатися у цьому: пояснення написані власноруч та підписані самим ОСОБА_3 , крім того на цій же сторінці міститься не просто згадка, а ціле роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, а саме те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 , знаючи про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років вчинив спробу незаконного перетину державного кордону.

Крім того, як вбачається із клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Васильєва Ю.Ю., для підтвердження права перетнути Державний кордон України, прикордонному наряду було надано оригінал посвідчення про приписку до призовної дільниці №53/05/24 від 17 травня 2024 у відповідності до якого посвідчення дійсне до 01 квітня 2025, відомості щодо ОСОБА_1 включено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було повідомлено, що ОСОБА_1 не є особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а тому може перетнути державний кордон України.

Згідно до положень ст. 7 вищенаведеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Крім того, за п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного Законуперевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів;

Отже, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органу Державної прикордонної служби України документ, який надає право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та належності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документа.

Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими Постановою КМУ від 27.01.1995 №57 встановлено виключний перелік документів за якими громадяни України мають право перетнути державний кордон України.

Посвідчення про приписку до призовної дільниці не входить до переліку документів за якими громадяни України мають право перетнути державний кордон України.

Отже, у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33-35, 204-1 ч.1, 221, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст.308КУпАП -у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307цього Кодексу,постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Юлія ШЕВЧУК