Провадження № 3-зв/734/3/24 Справа № 734/1864/24
ПОСТАНОВА

іменем України

20 червня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Домашенка Ю.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 734/1864/ 24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

в провадженні судді Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенка Юрія Миколайовича перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.126 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Домашенка Ю.М. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що суддя Домашенко Ю.М. двічі відмовив йому у клопотанні про передачу справи до суду за місцем його проживання без жодного посилання на зазначені вимоги закону, у тому числі і правові позиції ЄСПЛ щодо забезпечення права на справедливий суд. Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи взагалі залишено без реагування. Крім того, справа в провадженні судді знаходиться значний час без забезпечення права на справедливий суд.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду заяви про відвід судді, про що свідчить довідка про доставу повідомлення в додатку «Вайбер».

Слід звернути увагу, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені КУпАП строки.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 81 КПК України, судове засідання щодо розгляду питання про відвід судді, проведено у відсутність особи, яка заявляє відвід, та особи, якій заявлено відвід.

Суддя, дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі - кримінального процесуального права, та при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, керуватися статтею 75 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя, або присяжний не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією Україниі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України, та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З цього приводу звертаю увагу на те, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Вважаю, що доводи ОСОБА_1 про відвід судді є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на його власних припущеннях, а тому вказані доводи не можуть бути підставою для відводу судді Домашенка Ю.М. Інших обставин, які б свідчили про особисту упередженість або необ`єктивність судді ОСОБА_2 чи зацікавленість у результатах розгляду справи не встановлено.

Сама по собі незгода сторони з прийнятим суддею процесуальним рішенням у справі про адміністративне правопорушення не може бути підставою для відводу судді.

Разом з тим слід зазначити, що суддя при вирішенні відводу не вправі давати оцінку процесуальним рішенням судді, щодо якого заявлено відвід.

З огляду на наведене у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Домашенка Ю.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 734/1864/ 24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, слід відмовити.

Керуючись статтями 23, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтями 246, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Домашенка Ю.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 734/1864/ 24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП - відмовити.

Постанова скарженню не підлягає.

Суддя