Справа № 503/1502/24
Провадження №3/503/1296/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП,

встановив:

01 липня 2024 року о 23 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Пост спостереження» на східній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані 50 метрів від лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншими особами, матеріали щодо яких оформленні в окремі справи про адміністративні правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0279/06 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, у звязку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП і у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, та з врахуванням скороченого строку розгляду справ даної категорії протягом доби, передбаченого ч.2 ст. 277 КУпАП, шляхом надіслання йому судової повістки, на номер телефону та електронну пошту зазначені у його заяві від 01.07.2024 року (а.с.4) на отримання електронних повісток на отримання електронних повісток, що підтверджують відповідні довідки. Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься його заява від 01.07.2024 року (а.с.5) про розгляд протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення без його участі. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Раєвська К.І. в судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП і з врахуванням скороченого строку розгляду справ даної категорії протягом доби, передбаченого ч.2 ст. 277 КУпАП, шляхом доставлення судової повістки до її електронного кабінету 08.07.2024 року та надіслання їй судової повістки на її електронну скриньку, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документа та про доставку електронного листа. При цьому, 05.07.2024 року адвокат Раєвська К.І. подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення їй можливості ознайомитися з матеріалами в системі «Електронний суд». У зв`язку з чим та з врахуванням строків розгляду справ даної категорії і можливі перебої в роботі системи «Електронний суд», то матеріали справи в електронній формі були надіслані судом на електронну скриньку адвоката Раєвської К.І. та доставлені 05.07.2024 року о 16:51:47 годині, що підтверджує довідка про доставку електронної відправки вкладення. При цьому, адвокат Раєвська К.І. подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання про закриття провадження в даній справі на підставі пункту 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях її підзахисного ОСОБА_1 посилаючись на те, що останній заперечує факт того, що в його діях мала місце спроба перетину кордону, так як останній був зупинений інспекторами (працівниками) прикордонної служби в с. Лабушне по дорозі до комплексу відпочинку розташованого в АДРЕСА_2 , при цьому безпосередньо до кордону той не підходив та будь-яких намірів його перетину не мав. Відзначено, що у дійсності ОСОБА_1 разом із двома своїми товаришами через м. Кодима прямували автомобільним транспортом з м. Одеси до комплексу відпочинку розташованого в с. Арчепитівка, а в подальшому планував повернутися до м. Києва 01.07.2024 року, що підтверджує залізничний квиток. Тому вважає, що в діях її підзахисного жодної вини у спробі перетину державного кордону не може бути. Окрім того зазначено, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання в м. Києві, де навчається у ВУЗі здобуваючи вищу освіту та є працевлаштованим як фізична особа-підприємець, а відтак в нього не було жодних потреб здійснювати спробу перетину державного кордону. Крім того, зазначено, що заяву з визнанням своєї вини ОСОБА_1 примусилиінспектори (працівники) прикордонної служби із висловленням погроз.Також 09.07.2024 року адвокат Раєвська К.І. подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій відзначила, що в повному обсязі підтримує подане нею клопотання про закриття провадження в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Частина перша ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч.2 ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 296547 від 01.07.2024 року (а.с.2), якийпідписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо його змісту та в якому зазначено, що 01.07.2024 року о 23 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Пост спостереження» на східній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані 50 метрів від лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншими особами, матеріали щодо яких оформленні в окремі справи про адміністративні правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0279/06 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_2 від 01.07.2024 року (а.с.3), згідно змісту якого 01.07.2024 року о 23 год. 30 хв.останній разом із ще одним іншим прикордонником виконували наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Пост спостереження» на східній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані до 50 метрів від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0279/06 на напрямкус. Лабушне (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з іншими громадянами Україничоловічої статі у віці від 18 до 60 років (матеріали щодо яких оформленні в окремі справи про адміністративні правопорушення та відомості про особи яких суд не вважає за можливе зазначати у даній справі, щоб не допустити висновків щодо їх діянь поза межами справи стосовно них), намагалися незаконно перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ. Своїми діями порушиливимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- власноруч написаним текстом письмовим поясненням ОСОБА_1 від 01.07.2024 року (а.с.5), в якому останній пояснив, що виїхав з міста Одеси спільно з 2 чоловіками до міста Кодима автомобільним транспортом, після чого виїхав з міста Кодима в напрямку кордону з Республікою Молдова, де був зупинений прикордонниками, вину свою визнає в спробі перетину кордону.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

При цьому, будучи повідомленим про судовий розгляд особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надав до суду жодних заперечень або документів на підтвердження наявності у нього правових підстав для перетину державного кордону України через пункти пропуску за умов введеного воєнного стану та оголошеної мобілізації або принаймні самої мети його перебування на прикордонній контрольованій території с. Лабушне Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, яка б була не пов`язана із спробою перетину державного кордону.

Крім того, суд не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є мешканцем іншої області та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 20.05.2024 року (тобто менше ніж за півтора місяці до події) органом 8018 та мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території АДРЕСА_2 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Окремо суд відзначає, що саме с. Лабушне Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, є одним з найбільш географічно наближених населених пунктів до державного кордону.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 3 серпня 1998 р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», в Одеській область таким, серед інших, є увесь Подільський район, де запроваджений прикордонний режим.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», прикордонний режим встановлюється у прикордонній смузі завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд, вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм.

Водночас суд наводить мотиви відхилення доводів щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 висловлених захисником адвокатом Раєвської К.І. у своєму клопотанні від 09.07.2024 року про закриття провадження в даній справі, а саме:

- з приводу доводів про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня спроба перетину кордону, так як останній був зупинений інспекторами (працівниками) прикордонної служби в с. Лабушне по дорозі до комплексу відпочинку розташованого в АДРЕСА_2 , то суд вважає зазначене таким, що не відповідає дійсності, внаслідок існуючих протирічь і суперечностей зазначених самих захисником у змісті свого клопотання. Так зазначено, що ОСОБА_1 разом із двома своїми товаришами через м. Кодима прямували автомобільним транспортом з м. Одеси до комплексу відпочинку розташованого в с. Арчепитівка, а в подальшому планував повернутися до м. Києва 01.07.2024 року, що підтверджує залізничний квиток. Однак, с. Лабушне, як і м. Кодима, не знаходиться на пряму слідування автомобільними дорогами з м. Одеси до в с. Арчепитівка, через м. Кодима (що також відзначено у змісті клопотання захисника). При цьому, с. Арчепитівка Любашівської ТГ Подільського району Одеської області знаходиться на схід від м. Кодима, а с. Лабушне Кодимської ТГ Подільського району Одеської області на південь від м. Кодима. Також суд звертає, що залізний квиток від м. Подільська до м. Києва на 02.07.2024 року був придбаний лише 02.07.2024 року о 14:00 годині, що не підтверджує висловлену обставину про те, що на час події ОСОБА_1 планував 02.07.2024 року повернутися до м. Києва. Разом з тим суд відзначає сумнівний характер тверджень про прямування ОСОБА_1 з м. Одеси автомобілем на відпочинок до с. Арчепитівка, через м. Кодима, оскільки обидва маршрути з на Google Maps не передбачають взагалі потреби проїздити через с. Лабушне та/або м. Кодима, оскільки рух цим маршрутом проходить через смт Любашівка (по автодорозі Е95) або через м. Балта (по автодорозі Р33). Водночас суд відзначає, що відстань з м. Одеси до с. Арчепитівка складає близько 270 км, а ОСОБА_1 було затримано на адміністративній території Кодимської ТГ Подільського району Одеської області 01.07.2024 року о 23 год. 30 хв., тобто за пів години до початку комендантської години, а вже 02.07.2024 року ОСОБА_1 планував 02.07.2024 року повернутися до м. Києва, що в сукупності ставить під сумнів мету поїздки для відпочинку;

- з приводу доводів про те, що заяву з визнанням своєї вини ОСОБА_1 примусили написати інспектори (працівники) прикордонної служби із висловленням погроз, то суд оцінює зазначене критично, оскільки ОСОБА_1 та/або його захисником ОСОБА_3 суду не надано підтверджень подання до компетентного органу досудового розслідування за підвідомчістю заяви про вчинення у відношенні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, в порядку ст. 214 КПК України, для розслідування обставин застосування до нього протиправних дій насильницького характеру з боку посадових осіб. При цьому, суд звертає увагу на те, що письмове пояснення ОСОБА_1 від 01.07.2024 року (а.с.6), згідно свого змісту було не лише підписане ним, але і сам його текст також був написаний ним. Одночасно суд відзначає те, що в рамках кримінального провадження існує можливість проведення психологічної, почеркознавчої та лінгвістичної експертиз, згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Мін`юсту від 08.10.1998 року № 53/5, для встановлення обставин добровільності надання письмових пояснень;

- з приводу доводів про те, що ОСОБА_1 навчається у ВУЗі та працевлаштований в Україні як фізична особа-підприємець, згідно відповідних довідок долучених до клопотання захисника, то суд зауважує, що ці обставини жодним чином не перешкоджають наявності у особи наміру залишити територію України, зокрема саме про визнання своєї вини у «спробі перетину кордону» було відзначено самим ОСОБА_1 у змісті свого письмового пояснення (а.с.6). Крім того, ОСОБА_1 , як громадянину України, для поїздки в межах території України не потрібно мати при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон, але останній мав його при собі на час затримання прикордонниками, що підтверджує його копія (а.с.8) долучена до протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, відсутність у ОСОБА_1 самого наміру перетину державного кордону спростовується тією обставиною, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 був отриманий від органу 8018 лише 20.05.2024 року, тобто коли обмеження щодо виїзду чоловіків у віці 18-60 років існували вже більше двох років.

Таким чином підсумовуючи оцінку надану запереченням адвоката Раєвської К.І. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд твердження захисника оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення свого підзахисного від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024 та від 06.05.2024 року № 271/2024, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX та від 08.05.2024 року № 3684-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі максимально передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення без застосування конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не місять в собі відомостей про існування останніх.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 2041 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко