Провадження № 3/193/366/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 червня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., при секретарі судового засідання Оселедець О.І., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, ІПН: НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ААД № 343670 від 11.05.2024, складеного інспектором СРПП ВП № 9 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Гапликом О.О., 11.05.2024 о 18:50 год., водій ОСОБА_1 , керував на автодорозі Ордо-Василівка Веселі Терни, транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21063», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що справді того дня він повертався додому з підробітків за кермом власного автомобіля «ВАЗ-21063», н/з НОМЕР_2 . По дорозі, за те що він поза межами населеного пункту не своєчасно увімкнув ближнє світло фар, його зупинили патрульні поліцейські, які повідомили йому про це і попередили, щоб він більше таких порушень не допускав. Під час спілкування, однин з працівників поліції почав підозрювати його у вживанні наркотичних засобів, посилаючись на те, що у нього очі дивляться у різні боки та мають розширені зіниці. На це він йому відповів, що має косоокість, а наркотичні засоби вживав один раз дуже давно, кілька років тому. Працівник поліції став вимагати пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні м. Кривого Рогу, але він відмовився, оскільки у автомобілі перебувала його дружина з малою дитиною і він не захотів їх залишати на тривалий час. Працівник поліції повідомив, що у такому разі він складатиме адміністративний протокол, а він після цього може самостійно пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні. Що він, власне і зробив, зокрема прибув до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» здав відповідні лабораторні аналізи та отримав негативний висновок. Наголосив, що працівник поліції діяв неправомірно, оскільки не мав жодних підстав підозрювати його у вживанні наркотичних засобів, так як будь-яких ознак, які б вказували на це не було, тому просив виправдати його у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вислухавши доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції додано:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії АДД № 343670 (а.с.1);

- рапорт працівника поліції від 11.05.2024 (а.с.2);

- диск з відеозаписом (а.с.3).

Згідно з п. 12 розділу IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разів вчинення однієї з трьох окремих/самостійних умисних дій особи, зокрема 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ознаками відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з моменту фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду. Відтак, для виникнення складу цього правопорушення за згаданою ознакою не має значення, що у подальшому цей водій надав суду висновок з самостійного звернення до лікарні за результатами медичного огляду якого він виявився тверезий.

Таким чином, склад цього адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після того як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння і висловив вимогу пройти відповідний огляду у лікарні у м. Кривий Ріг, ОСОБА_1 , категорично заперечуючи з висновками поліцейського про наявність ознак наркотичного сп`яніння, погодився пройти відповідний огляд у лікарні у супроводі працівників поліції. Після чого працівник поліції повідомив водієві, що він також може відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, але при цьому не роз`яснив ОСОБА_1 наслідків такої відмови у вигляді складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. У зв`язку з чим ОСОБА_1 повідомив, що якщо можна відмовитися від проходження медичного огляду, то він скористається такою можливістю. Більш того, наприкінці відео поліцейський повідомив ОСОБА_1 про його можливість самостійно пройти такий огляд у лікарні. Що, як виявилося, у подальшому ОСОБА_1 і виконав.

Так, як видно з висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1153 від 11.05.2024, виданого КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, ОСОБА_1 11.05.2024 о 20:35 год., тобто на протязі двох годин після його зупинки працівниками поліції, самостійно звернувся до вказаного медичного закладу для проходження відповідного медичного огляду, згідно якого вбачається, що будь-яких у нього ознак сп`яніння не виявлено.

Варто зауважити, що після того як працівник поліції виявив ознаки наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , то він його від подальшого керування транспортного засобу не відсторонив, оскільки матеріали адміністративної справи таких документів не містять.

При цьому слід відмітити, щона відеозаписі суд не помітив ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 на які вказав працівник поліції у протоколі. Так, його мова чітка і зрозуміла. Водій має незначну косоокість, великі темно-карі очі. ОСОБА_1 виконав інші вправи на вимогу поліцейського, але будь-яких інших ознак наркотичного сп`яніння, зокрема тремтіння пальців рук та сухості у роті, він не виявив.

Відповідно до п.1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 23 названого Закону регламентовані основні повноваження поліції, серед яких виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень та вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (п.2 ч.1 цієї Статті)

Системний аналіз вказаних норм закону, вказує на те, що поліцейський, є представником органу правопорядку і має законом покладені на нього повноваження, у тому числі, з притягнення осіб до адміністративної відповідальності, а тому є очевидним, що звичайний громадянин, яким є ОСОБА_1 , має безумовно коритися його законним вимогам та мати очікувану довіру від нього під час роз`яснення ним норм законодавства, яким він користується під час виконання своїх службових обов`язків.

Між тим, проаналізувавши досліджений відеодоказ, що наданий до матеріалів справи, суддя дійшов висновку, що працівник поліції, який складав протокол, невірно повідомив ОСОБА_1 про його можливість пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після складання протоколу про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснивши взагалі останньому наслідків такої відмови, що призвело до виникнення у водія через це хибного сприйняття безкарності таких дій.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суддя дійшов висновку, що згода ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було зумовлена невірними (оманливими) роз`ясненнями посадової особи порядку та наслідків таких дій, а відтак не можна вважати, що ОСОБА_1 мав добровільне, усвідомлене волевиявлення на висловлювання відмови від проходження такого огляду, інших доказів, які безпосередньо надають суду можливість встановити наявність вини цього водія у вчиненні дій, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не місять, тому суддя доходить висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець