КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/4408/24
провадження № 33/824/3108/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року в складі судді Бабайлової Л. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

20.05.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині застосування заходів стягнення (з урахуванням особи правопорушника) на більш м`яке, а саме: застосувати штраф у визначеному оскаржуваною постановою розмірі без застосування додаткового виду стягнення, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилається на ті підстави, що в оскаржуваній постанові відсутні мотиви та підстави, що обумовлюють застосування до нього стягнення відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначав, що його захисник подав до суду прохання не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він офіційно працевлаштований водієм вантажного автомобіля, це є його єдиним джерелом заробітку. На його утриманні перебуває донька, яка навчається. Вказане клопотання захисника вирішено судом не було. При цьому не було враховано його майновий стан, характеризуючи обставини та інші докази, подані захисником.

В резолютивній частині постанови відсутні відомості про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, що саме по собі виключає можливість та законність накладення стягнення в цілому.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Джус І. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18 березня 2024 року о 17:30 год. по вул. Оноре де Бальзака в м. Києві керував транспортним засобом Isuzu, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також призначене основне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 заходів стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП без додаткового виду стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом.

Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення адміністративного стягнення.

Притягнення особи, яка вчинила правопорушення, до адміністративної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином позбавлення водія права керування транспортними засобами є стягненням, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами відповідає загальній меті стягнення - запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в даному випадку є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Щире розкаяння ОСОБА_1 , наявність у нього повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також та обставина, що останній з 04.12.2023 працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія, не є обставинами, які дають підстави для висновку про можливість його звільнення від додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, яке застосовується з метою запобігання вчинення вказаною особою нових правопорушень та з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю іншим особам.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм, проте своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

Мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду першої інстанції містить зазначення про визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а резолютивна частина - відомості про прийняте у справі рішення.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки є достатньо мотивованими, зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, підстав для його зміни чи скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кирилюк Г. М.