КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/2918/2024
справа №759/1381/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , студент університету Державної фіскальної служби, -

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №438162 від 03 лютого 2024 року, ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 21 годині 31 хвилині у м. Києві, вул. Ак. Булаховського, 2, керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.2.1, здійснив виїзд у забороненому напрямку. Під час перевірки документів було встановлено, що водій не має посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом. Правопорушення скоєно повторно протягом року (25 листопада 2023 року ЕАТ 820932). Порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині санкції позбавлення права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування обставин справи.

Вказує, що визнав вину у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що підставою для керування автомобілем була необхідність привезти бабусі ліки, які вона забула вдома.

Просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва в частині санкції позбавлення права керування транспортним засобом на п`ять років зазначивши, що закінчив практичні курси підготовки керування транспортним засобом, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - Короленко Т.Л. доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Короленко Т.Л., дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Вирішуючи питання за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді.

Про прийняття оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 06 травня 2024 року при поданні заяви для здачі практичного іспиту з керування транспортним засобом в територіальному центрі МВС.

Вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 06 травня 2024 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи установлено, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи убачається, що судові повістки про виклик до суду на 23 лютого 2024 року, 19 березня 2024 року повернулись на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання на 26 квітня 2024 року.

Згідно розписки копію оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 отримав 06 травня 2024 року (а.с. 15).

Згідно даних конверту ТОВ "Укрпошта" установлено, що апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 11 травня 2024 року.

За установлених обставин, ураховуючи те, що апеляційну скаргу на постанову подано протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, апеляційний суд з метою забезпечення права доступу до правосуддя уважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Статтею 1 КУпАП визначено:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП визначено:

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП визначено:

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 11 КУпАП визначено:

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 23 КУпАП визначено:

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком "Діти"; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів" (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, -

тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З даних протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №438162 від 03 лютого 2024 року, ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 21 годині 31 хвилині у м. Києві, вул. Ак.Булаховського, 2, керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.2.1, здійснив виїзд у забороненому напрямку. Під час перевірки документів було встановлено, що водій не має посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом. Правопорушення скоєно повторно протягом року (25 листопада 2023 року ЕАТ 820932). Порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України (а.с. 1).

Згідно витягу з бази "Армор" установлено, що Управлінням патрульної поліції у м. Києві 25 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень. 29 листопада 2023 року штраф стягнуто (а.с. 2).

З даних відеозапису, доданого до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення установлено, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія повідомив, що посвідчення водія відсутнє. Зазначив, що лише буде отримувати посвідчення водія.

Під час спілкування з працівником поліції, ОСОБА_1 підтвердив накладення стягнення за частиною 2 статі 126 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд зазначає про таке.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 закінчив практичні курси підготовки, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

З даних свідоцтва про закінчення практичної підготовки РРТ № убачається, що ОСОБА_1 у період з 11 лютого 2024 року по 17 березня 2024 року пройшов 10-ти годинну практичну підготовку для отримання права на керування транспортним засобом категорії В і на іспиті одержав оцінку добре.

Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовані положенням "Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (далі - Положення).

Згідно окремих положень пункту 2 Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Пунктом 3 визначено транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів).

Установлено, що на день складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не мав посвідчення водія з відповідною категорією, відтак висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП є правильним, а доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать нормам діючого законодавства, оскільки свідоцтво про закінчення практичної підготовки не надає право на керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не оцінено підстави керування транспортним засобом, суд вказує наступне.

За частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 34 КУпАП визначено обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Такими визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Статтею 35 КУпАП визначено обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення. Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 35 КУпАП, обставиною, що обтяжує відповідальність є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до санкції частини 5 статті 126 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Визначаючи стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив із санкції частини 5 статті 126 КУпАП та визначив штраф у розмірі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції та не убачає підстав для зміни визначеного покарання.

Зокрема, з матеріалів справи убачається, що керування транспортним засобом без права керування транспортним засобом вчинено повторно протягом року. Вказана обставина відноситься до пункту 2 частини 1 статті 35 КУпАП, тобто є обставиною яка обтяжує покарання.

При цьому, суд першої інстанції при обранні покарання застосував мінімальний строк позбавлення права керування транспортним засобом та не застосував стягнення оплатне вилучення транспортного засобу, визначеного санкцією статті.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки такі не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є підставою для пом`якшення покарання, застосованого судом в межах санкції статті, ураховуючи, що судом застосовано мінімальний строк позбавлення права керування транспортним засобом.

Підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції апеляційний суд не убачає з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук