Справа № 462/3660/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання якої зареєстроване та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №225234 від 15.04.2024 року, ОСОБА_1 будучи матір?ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала передбачені ст.150 СК України обов`язки по вихованню доньки, що проявилося в тому, що 15.04.2024 року близько 10.20 год. малолітня ОСОБА_2 принесла в приміщення СЗШ №65 у м.Львові перцевий балончик, внаслідок чого її однокласниця його розпилила, що могло загрожувати здоров?ю інших учнів навчального закладу, чим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 , не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення поштової рекомендованої кореспонденції за вказаними у протоколі місцем її проживання, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по даній справі не є обов`язковою, а тому справу слід розглядати без участі ОСОБА_1 .

Захисника ОСОБА_1 адвокат Бенцак О.П. будучи належним чином повідомленийпро день, час та місце розгляду справи в суд не з?явився, при цьому 12.07.2024 року до суду подав клопотання про витребування з СЗШ №45 м.Львова копії посадової інструкції заступника директора з виховної роботи та копії посадової інструкції класного керівника 7-В класу СЗШ №65 у м.Львові.

Вивчивши вказане клопотання, вважаю, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Отже, неналежне виховання, виходячи з положень ст.12 закону, може мати місце при умисних чи не умисних діях, які визначені Законом України «Про охорону дитинства» як порушення прав, обов?язків батьків та визначення меж відповідальності батьків за виховання та розвиток дитини.

Так, пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_2 після гри у волейбол у себе в сумці виявила перцевий балончик. Прийшовши до школи ОСОБА_3 показала вказаний балончик подрузі, яка випадково на нього натиснула.

Згідно письмових пояснень малолітньої ОСОБА_2 від 15.04.2024 року, остання повідомила, що 15.04.2024 року близько 10.30 год. на перерві між другим та третім уроком, із своєї сумки вона дістала перцевий балончик. Звідки він там опинився вона не знає. Вказаний балончик вона показала своїй подрузі ОСОБА_4 , яка випадково його розпилила.

Згідно з долучених до матеріалів справи адвокатом Бенцаком О.П. вбачається, що ОСОБА_1 самостійно займається вихованням своїх трьох дітей, оскільки чоловік помер в 2020 році.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №225234 від 15.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалася.

Враховуючи наведене, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 не ухиляється від виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , а мало місце поодинокий випадок неналежної поведінки останньої, що не свідчить про невиконання матір?ю своїх обов?язків, оскільки події, які відбулися, жодним чином не могли бути ОСОБА_1 спрогнозовані, а повсякденна поведінка її доньки таких підстав не мала.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний