Справа № 491/337/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Ліма Махді, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 03 липня 2018 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2024 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме, цигарками «Montecristo» по вул. Володимира Великого, 113, с. Ананьїв, чим порушив п.10 ч.1 ст.153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року серії ВАД №102282 за ч.3 ст.156 КУпАП.

Постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року матеріали справи було повернуто для належного оформлення.

17 травня 2024 року матеріали справи надійшли до суду після виконання вимог постанови суду від 07 травня 2024 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 3 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, обставин події, яка мала місце 16 квітня 2024 року близько 14 години 00 хвилин, зазначених у відповідній графі протоколу, зазначено, що ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме, цигарками «Montecristo» по вул. Володимира Великого, 113, с. Ананьїв, чим порушив п.10 ч.1 ст.153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З наведеного вбачається, що працівником поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.156 КУпАП, тобто, саме за торгівлю тютюновими виробами з рук та зазначено, що ним порушено п.10 ч.1 ст.153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Водночас згідно ч.1 ст.153 цього Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років, тобто, ч.1 ст.153 цього Закону містить лише два пункти, однак в протоколі працівник поліції посилається на п.10 ч.1 ст.153 цього Закону, тобто, на пункт цієї статті, якого не існує.

Також відповідно до доданих до протоколу письмових пояснень ОСОБА_1 , він зазначає, що здійснював торгівлю безакцизної продукції, а саме цигарок «Montecristo», тобто, вбачається, що він здійснював торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до доданих до протоколу письмових пояснень понятої ОСОБА_2 , вона зазначає, що була запрошена в якості понятої за адресою: АДРЕСА_1 при вилученні вказаних цигарок без марки акцизного податку.

При цьому суд звертає увагу, що здійснення торгівлі, зокрема, тютюновими виробами без марок акцизного податку передбачає за собою настання відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП, яка передбачає відповідальність за такий окремий склад даного правопорушення, як роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

З копії рапорту №803 від 16 квітня 2024 року про реєстрацію заяви ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 квітня 2024 року о 14 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював реалізацію 24 пачок без акцизних цигарок.

Враховуючи те, що в даному рапорті інформація про особу, яка вчинила правопорушення, зокрема, її прізвище, місце проживання, відрізняється, та таким чином суперечить інформації про неї, зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення, а також доданим до протоколу документам, суд не приймає копію вказаного рапорту як належний, допустимий та достатній доказ.

Також після виконання вимог постанови суду від 07 травня 2024 року про повернення матеріалів на дооформлення до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 16 квітня 2024 року близько 14 години 00 хвилин за адресою: вул. Володимира Великого, 113, с. Ананьїв, йому було продано сигарети «Montecristo», які він придбав у ОСОБА_1 та вказані цигарки, як виявилось, не мають марок акцизного податку. Водночас вказані пояснення датовані 15 квітня 2024 року, тобто за день до події, про яку вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, та яка згідно цього протоколу мала місце 16 квітня 2024 року близько 14 години 00 хвилин, а тому вказані письмові пояснення суд вважає недопустимим та неналежним доказом у справі.

Таким чином матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 дійсно здійснював торгівлю тютюновими виробами з рук, оскільки додані до протоколу документи такого факту не підтверджують, а навпаки викликають сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.156 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи окрім відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, не міститься, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином судом встановлено, що вказані вище обставини в сукупності виключають в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучено цигарки марки «Montecristo» в кількості 24 (двадцять чотири) пачки.

Відповідно до акту прийому-передачі №00294 від 16 квітня 2024 року про отримання на зберігання конфіскованого майна, тютюнові вироби, вилучені у ОСОБА_1 , передані на зберігання до ПП «КЛЕСТ ЛТД».

Як зазначено у ч.1 ст.265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до ст.ст.1, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» №1393-ХІY від 14 січня 2000 року продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо умови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, відноситься до неякісної і небезпечної продукції й підлягає тільки обов`язковому вилученню з обігу. Оскільки тютюнові вироби, які були вилучені, не мають марок акцизного податку, то, зважаючи на вказані вимоги законодавства, такі відносяться до неякісної та небезпечної продукції, яка вилучена з обігу, а відтак підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 156 ч.3, 247, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року серії ВАД №102282 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 03 липня 2018 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 ч.3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно протоколу про адміністративне правопорушення, тютюнові вироби марки «Montecristo» в кількості 24 (двадцять чотири) пачки - знищити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Надєр Л.М.

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.