ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/5854/23 Головуючий в 1 інст. Нікітін В.В.
Провадження №33/807/308/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Маншиліна О.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього та його захисника-адвоката Маншиліна О.В. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 30 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно з постановою суду, 03 жовтня 2023 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, а/ш Н-08 Бориспіль - Дніпро-Запоріжжя 475 км керував транспортним засобом Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Від керування відсторонений. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Маншилін О.В. просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що працівник поліції у протоколі взагалі не зазначив, про те що правопорушення фіксувалось на відеозапис, та не вказав, яким саме технічним засобом було здійснено відеофіксацію, чим було порушено право ОСОБА_1 на захист в частині перевірки, яким саме технічним засобом здійснювалося фіксування правопорушення, та чи перебуває вказаний технічний прилад на балансі поліції чи сертифікований.

Зауважує на тому, що ОСОБА_1 не знаходився за кермом автомобіля Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , у день та час, зазначений у протоколі, а знаходився на задньому сидінні (позаду водія), а автомобілем керувала інша особа - ОСОБА_2 .

Також, звертає увагу на те, що на відеозаписах, які дослідженні у судовому засіданні, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Вважає, що судом не спростовані доводи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 щодо керування автомобілем саме Івановою ОЮ.

Звертає увагу на те, що працівники поліції в порушенні Інструкції МВС України від 18 грудня 2018 року №1026 не здійснювали фіксування всіх обставин справи, а саме: факт порушення водієм ПДР України, що стало причиною для зупинки; огляд та виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, роз`яснення процедури проходження огляду та вимоги ст.268 КУпАП.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Крім того, захисник вказує на те, що судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема: ОСОБА_1 виховує та має на утриманні п`ятьох дітей, працює приватним підприємцем, займається вирощуванням тварин та реалізує їх в м.Запоріжжі. Якщо, ОСОБА_1 буде позбавлено водійського посвідчення, він не зможе реалізовувати свою продукцію, та відповідно отримувати кошти, за які утримує своїх неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Маншиліна О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №512420 від 03 жовтня 2023 року, з якого убачається, що 03 жовтня 2023 року, о 08 год. 00 хв. в Запорізькій області, Запорізькому районі, автошлях Н-08 сполученням Бориспіль - Дніпро-Запоріжжя 475 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, порушення мови та координації рухів, водію у встановленому законодавством порядку було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій не погодився. Про повторність попереджено, від керування відсторонено, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 жовтня 2023 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції, згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби на стаціонарному посту СП 3-08 03 жовтня 2023 року о 08:00 під час фільтраційних заходів було зупинено транспортний засіб Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_3 у останнього були виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Внаслідок чого на водія ОСОБА_4 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД №512410. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений. Вилучено ПВ ВАЕ 727706. Видано ТД ПК 372850. БК 471846.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка було заслухано ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні пояснила, що це вона керувала транспортним засобом, а ОСОБА_1 просто сидів на місці водія.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що поведінка працівники поліції була упереджена, оскільки останні встановили, що стосовно нього було кримінальне провадження за ст.307 КК України. Він не розумів, що працівники поліції від нього хочуть та побоявся їхати з ними на освідчення. За кермом транспортного засобу їхала його кума.

Захисник-адвокат Маншилін О.В. в ході апеляційного розгляду справи навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка було заслухано ОСОБА_2 , яка пояснила, що вони з ОСОБА_3 є сусідами та мають дружні стосунки. 03 жовтня 2024 року зранку вони їхали до Запоріжжя, вона сиділа за кермом транспортного засобу, їх було зупинено на блокпосту для перевірки документів, перевіривши документи в неї, працівники поліції почали задавати запитання ОСОБА_1 . Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд. Спочатку ОСОБА_1 погодився, але потім він відмовився від проходження огляду, оскільки поспішав на базар. Далі працівник поліції запитував в неї посвідчення водія, але при собі вона його не мала, оскільки забула в дома. Потім викликали знайомого, який відвіз їх на ринок. Вона була за кермом, оскільки напередодні ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Вона має посвідчення водія (надала для ознайомлення суду посвідчення водія від 07 червня 2024 року), дійсне до 07 червня 2054 року. Свідок стверджує, що раніше в неї також було посвідчення, але було порушення правил дорожнього руху. Автомобіль належить Колісникову, куплений по технічному паспорту. ОСОБА_1 наркотичні засоби не вживав, вживав пиво, інше не бачила. Окрім неї в автомобілі знаходилась ще донька (14 років) та дружина ОСОБА_1 . Чи роз`яснювались ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вона не пам`ятає.

Також, при апеляційному розгляді справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка було заслухано ОСОБА_5 (дружину ОСОБА_1 ), яка пояснила, що вони разом їхали в автомобілі коли працівники поліції забрали в чоловіка права. Їх було зупинено, за кермом ОСОБА_1 не сидів, він знаходився позаду. Працівникам поліції не сподобався ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти медичний огляд. Він спочатку погодився, потім вони запитали в нього декілька разів, чи дійсно він поїде для проходження огляду. Після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. За кермом транспортного засобу була Оксана, оскільки ОСОБА_3 напередодні (увечері) вживав алкогольні напої - пиво. Вони їхали на базар. В автомобілі, окрім неї, ще був чоловік, донька та Оксана. Як оформлювали адміністративні матеріали вона не бачила, оскільки працівники поліції відвели ОСОБА_3 до автомобіля. ОСОБА_6 казала працівникам поліції про те, що саме вона керувала транспортним засобом, вона від`їжджала в бік з проїзної частини. Потім знайомий хлопець сів за кермо автомобіля, тому що ОСОБА_7 забула посвідчення водія. У ОСОБА_1 на утриманні дійсно п`ять неповнолітніх дітей. В стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не міг перебувати. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, так як йому сказали, що за це нічого не буде.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується доводів ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 , у день та час, зазначений у протоколі, не знаходився за кермом автомобіля Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , а знаходився на задньому сидінні (позаду водія) та автомобілем керувала інша особа - ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими, оскільки вказані доводи спростовуються наявними у справі доказами, в т.ч. відеозаписами події, які долучені до протоколу та міститься в матеріалах справи.

З долучених до протоколу відеозаписів цілком зрозуміло, що водієм автомобіля на час його зупинки працівниками поліції був саме ОСОБА_1 , який знаходився поряд з водійськими дверима автомобіля Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 .

Факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 , як під час спілкування останнього з працівниками поліції, так і під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Жодного разу ОСОБА_1 не вказував працівникам поліції на те, що транспортним засобом керувала інша особа, а навпаки ОСОБА_1 поводив себе саме як водій транспортного засобу і лише заперечував факт вживання наркотичних засобів.

Показання вищевказаних свідків суперечать наявним в справі доказам, в т.ч. відеозапису, який був переглянутий при апеляційному розгляді.

Зокрема, згідно з цим записом, обидва свідки перебували на місці події та жодного разу не заявляли, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_6 .

Навпаки, з їх висловів та поведінки убачається, що саме ОСОБА_1 був водієм вказаного в протоколі транспортного засобу.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Те, що факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом не був зафіксований працівниками поліції за допомогою відеофіксації, не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Отже, до версії ОСОБА_1 та його захисника, а також вищенаведених показань свідків про те, що за кермом транспортного засобу перебувала ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.

Більше того, з відеозапису події убачається, що після відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, працівники поліції мали намір передати право керування транспортного засобу саме ОСОБА_2 , проте остання повідомила, що не взяла із собою посвідчення водія, оскільки не думала, що воно їй знадобиться.

В свою чергу, об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_3 , а інша особа, в матеріалах справи немає.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи апелянтів про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Стосовно посилання апелянта на відсутність фіксування всіх обставин справи, а саме: факту порушення водієм ПДР України, що стало причиною для зупинки; огляд та виявлення ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснення процедури проходження огляду та вимоги ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно з відеозаписом події, який був досліджений судом апеляційної інстанції, убачається, що подія, яка зафіксована, відбувається на блокпості під час проведення перевірочних заходів, обумовлених воєнним станом в Україні, що і стало причиною зупинки транспортного засобу. В ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що було повідомлено останнього. Внаслідок виявлених ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. На пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак в подальшому відмовився від такого огляду, що відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність в неї ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянтів щодо відсутності відомостей про відсторонення ОСОБА_3 віл керування транспортним засобом, є безпідставним та спростовується відеозаписом події, на якому зафіксовано, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_3 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Вищевказані відомості відображені і в рапорті поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №512410 від 03 жовтня 2023 року також містяться дані щодо відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, де міститься особистий підпис ОСОБА_3 без жодних зауважень.

Даних про те, що після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_3 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Те, що в протоколі не вказано, що здійснювалась відеофіксація та яким саме технічним приладом її було здійснено (на що звертають увагу апелянти), не є недоліком, який тягне за собою визнання відомостей з протоколу недопустимими доказами та не свідчить про безпідставність складання самого протоколу.

Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги сторона захисту в т.ч. ОСОБА_1 не заявляли.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не звертався.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Обставини на які посилаються апелянти в своїй апеляційній скарзі щодо наявності у ОСОБА_3 на утриманні п`ятьох дітей та те, що він працює приватним підприємцем, займається вирощуванням тварин та реалізує їх в м.Запоріжжі, виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності за вищевказане адміністративне правопорушення чи пом`якшення накладеного стягнення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Маншиліна О.В. залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 30 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/5854/23