П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.05.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

27.05.2023 року о 18 год. 13 хв. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 114 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що підтверджується висновком № 001106.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток про виклик в судове засідання на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом із тим, 15.06.2023 року ОСОБА_1 особисто ознайомлювався із матеріалами справи, про що наявна його розписка, в якій одночасно просив про всі наступні судові засідання інформувати його направленням судових повісток, в тому числі в електронному варіанті, що й було виконано судом, адже судові повістки направлялися йому як засобами поштового зв`язку, так і на мобільний телефон ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними довідками про доставлення йому таких повісток у додаток "Viber". Окрім того, 21.05.2024 року на електронну адресу суду ОСОБА_1 скерував довідку про перебування на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ЗР з 15.04.2024 року по дату видачі довідки, тобто 21.05.2024 року. Водночас надіслання такої довідки не супроводжувалося подачею ОСОБА_1 будь-яких клопотань, в тому числі й про відкладення розгляду справи, як і підтвердженням того, що саме на день розгляду справи, а власне 23.05.2024 року, ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також про час і місце судових засідань, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

При цьому, приймається до уваги те, що справа шість разів призначалася до судового розгляду (03.10.2023 року, 30.11.2023 року, 30.01.2024 року, 05.03.2024 року, 11.04.2024 року, 23.05.2024 року), проте, ОСОБА_1 за майже рік часу жодного разу не прибув у судові засідання, хоча 15.06.2023 року особисто ознайомлювався з матеріалами справи, отримав у суді копію відеозапису, долученого поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення. Але в подальшому жодної своєї позиції щодо оформлених адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не висловив, будь-яких письмових заяв з цього приводу не робив.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 363567 від 27.05.2023 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджуються час та обставини вчинення адміністративного правопорушення, наведені у вищевказаному протоколі, а також обгрунтованість скерування водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння, враховуючи, що на прохання поліцейських простягнути руки водій виконав таку вимогу і було чітко зафіксовано тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , який пояснював таке тремтіння різними причинами (заняття спортом, лікування тощо) (диск 1, відеофайл clip0, часовий інтервал відтворення файлу 6:40-6:55), а в подальшому у медичному закладі ОСОБА_1 визнав, що напередодні вживав наркотичні речовини; висновком КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 001106 від 27.05.2023 року, відповідно до якого лікарем-наркологом ОСОБА_2 констатовано перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння; рапортом поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП у Львівській області Р. Мамчака від 27.05.2023 року, відповідно до якого 27.05.2023 року під час патрулювання екіпажем патрульної поліції було виявлено автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки, у зв`язку з чим було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу та, як було встановлено, керував даним автомобілем ОСОБА_1 , який мав виражені ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, сповільненість рухів, ходи, мови, а тому водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що водій погодився, за результатами огляду, згідно висновку лікаря-нарколога, ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 27.05.2023 року о 18 год. 13 хв. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 114 дійсно керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.