Справа № 147/828/24
Провадження № 3/147/290/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

встановив:

З протоколу А7020 №17 про військове адміністративне правопорушення від 05.06.2024 вбачається, що 27.05.2024 об 11-50 год. на території тимчасового місця розміщення військової частини НОМЕР_1 , було виявлено полковника ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю із ротової порожнини, неадекватна поведінка) в умовах дії особливого періоду воєнного стану під час виконання обов`язків військової служби.

В подальшому даного військовослужбовця було доставлено до КНП «Тростянецька лікарня» з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після огляду черговим лікарем встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,50 о/оо, що підтверджується тестуванням приладу Драгер, тест №657 від 27.05.2024 та довідкою щодо результатів медичного огляду.

Таким чином, полковник ОСОБА_1 , діючи в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 27.05.2024 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду (військового стану).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні 10.06.2024 ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Просив долучити до матеріалів справи довідку військово-лікарської комісії, яка підтверджує, що він має ряд захворювань, що унеможливлюють службу.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 мав намір скористатися правовою допомогою та ознайомитися з матеріалами справи, судове засідання було відкладено до 10.00 год. 13.06.2024, надано можливість ознайомитись із матеріалами справи та роз`яснено право звернутись за професійною правничою допомогою за рахунок власних коштів чи скористатись безоплатною правовою допомогою.

В судове засідання, призначене на 13.06.2024 ОСОБА_1 не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, будь яких клопотань не заявляв, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі, беручи при цьому до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 172-20 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в Україні настав особливий період з дня набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 року «Про часткову мобілізацію», який продовжено Указом Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», та Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», який триває по цей час.

Згідно з вимогами ч.ч.3, 8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У ст.1 ЗУ «Про оборону України» встановлено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.

Згідно з вимогами ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції, України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Відповідно до вимог ст.16 цього Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Частиною 1 ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.251 КУпАП).

Згідно з диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, наркотичного чи іншого вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, військовослужбовець ОСОБА_1 , діючи в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 27.05.2024 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду (військового стану).

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня1999 року № 551 (далі за текстом-Статут) усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Стаття 1 Статуту передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи, а саме: даними протоколу А7020 №17 про військове адміністративне правопорушення від 05.06.2024, рапортом начальника штабу заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.05.2024, висновком на стан алкогольного сп`яніння, який проводився у КНП «Тростянецька лікарня» за допомогою приладу Драгер, тест №657, результат огляду 1,50 о/оо та та довідкою щодо результатів медичного огляду від 27.05.2024.

Суддя вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

При цьому суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він хворіє, зокрема є алкозалежним, що підтверджує довідкою військово-лікарської комісії, оскільки дані медичні документи лише підтверджують стан його здоров`я, який в подальшу може стати підставою для звільнення його з військової служби, а факт перебування останнього на території в/ч НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується доказами, які долучені до протоколу і які дослідженні судом в судовому засіданні.

В той же час суд враховує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, полковником, з 05.11.2023 приступив до виконання службових обов`язків у ВЧ НОМЕР_1 , а отже забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, що запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому має з гідністю відноситись до військової служби, бути прикладом для інших військовослужбовців та взірцем як у дотриманні моральних норм поведінки, так і у виконанні завдань, не порочити честь офіцера.

Суд зазначає, що не визнання ОСОБА_1 своєї вини свідчать про те, що останній намагається уникнути відповідальності за вчинення вищезазначеного правопорушення.

Окрім того, під час складання протоколу ОСОБА_1 мав право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Він таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень законодавства при складанні протоколу за ч.3 ст.172-20 КУпАП, невідповідності внесених до протоколу даних, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу до компетентних органів не звертався.

Таким чином, із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини правопорушення, дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що даній особі слід призначити адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу, що буде достатнім заходом впливу на правопорушника і має запобігти вчиненню ним нових правопорушень.

Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (рахунок - UA0002898, Код , Одержувач ГУК у Він.обл./с.Ободівка/21081100, Банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (рахунок - UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

За ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.А. Натальчук