ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1440/24
Провадження №3/477/1056/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

-до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2024 року о 20.20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насилля в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , зокрема, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату час та місце судового засідання повідомлявся судовою повісткою за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи зазначене, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 зазначеного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 27 травня 2024 року серії ВАД №339418 вбачається, що 27 травня 2024 року о 20.20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насилля в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , зокрема, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а.с.1).

Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, отримання його копії та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

27 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №111992 строком на десять діб з забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено заяву ОСОБА_2 , відповідно до якої вона просить вжити заходів до ОСОБА_1 , який вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, висловлюючись нецензурною лайкою на її адресу та погрожуючи фізичною розправою.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2 , 27 травня 2024 року за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 її чоловік, який також мешкає за вказаною адресою, ображав її грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Тілесних ушкоджень їй завдано не було.

Таким чином, встановивши обставини, дослідивши надані докази, доходжу висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , оцінку ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, складену 27.05.2024 року лейтенантом поліції ОСОБА_3 , вважаю доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 173-2 КУпАП.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 124, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Рахунок для сплати штрафу: UA0014230, Одержувач Миколаїв. ГУК/Миколаївськ. р-н/21081100 ЄДРПОУ одержувача 37992030, Банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М.Семенова