Справа №587/2672/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/317/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/2672/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16.11.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник УСТИМЕНКО І. А. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушень, оскільки працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння без присутності свідків, від проходження освідування в закладі охорони здоров`я останній не відмовлявся, а бажав пройти такий огляд за участю ВСП ВСУ, в протоколі відсутні пояснення свідків, у постанові зазначено про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 1 ст. 122-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 1 ст. 124-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в резолютивній частині його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 16.11.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 15.09.2023 о 11:16 в Сумському районі на автошляху Н-07 Київ-Суми-Юнаківка ближче до с. Стецьківка керував т/з Ford Ranger, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Крім того, 15.09.2023 о 11:16 в Сумському районі на автошляху Н-07 Київ-Суми-Юнаківка ближче до с. Стецьківка ОСОБА_3 керував т/з Ford Ranger, б/н, не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку т/з, подану проблисковими маячками синього і червоного кольору та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9б ПДР.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не подавали, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність учасників провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 269 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 009319 від 15.09.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини зупинки т/з, встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_3 , відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 7).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 2 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.

Диспозиції ч. 1 ст. 122-2 і ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог ПДР:

- п. 2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю;

- п. 8.9 вимога про зупинку т/з подається поліцейським за допомогою: б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

- 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Процедура огляду закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 57 від 20.01.2023), згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 на недотримання працівниками патрульної поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому, як зазначалось вище, присутність при проведенні огляду на стан сп?яніння чи при відмові від такого огляду двох свідків є необхідним тільки у разі відсутності відеофіксації цих процедур, тобто у разі не застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Що стосується доводів апеляційної скарги про бажання ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп?яніння тільки за участю військослужбовців ВСП ВСУ і обов`язок поліцейських це забезпечити, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони суперечать вимогам законодавства України про адміністративне правопорушення. При цьому будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 як військовослужбовець під час зупинки т/з виконував свої службові обов`язки і знаходився на службі, апеляційному суду стороною захисту надано не було.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових т/з вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху ВСП у ЗСУ про зупинку т/з, тобто за невиконання вимог п. 2.4, 8.9б ПДР.

Таким чином, ОСОБА_3 як особа, яка керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, водій чи особа, яка керує т/з, в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 8.9б, 2.4, 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 8.9б, 2.4, 2.5 і нормативно-правові акти, які передбачають відповідальність ч. 1 ст. 122-2 і ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлені порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу водій ОСОБА_3 не висловлював, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався.

Твердження сторони захисту про те, що при визнанні ОСОБА_3 винним у вчиненні за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у вступній та мотивувальній частинах постанови зазначено про вчинення останнім правопорушень за ч. 1 ст. 122-1 і ч. 1 ст. 124-2 КУпАП, хоч і мають місце, але з урахуванням матеріалів справи і наявних доказів носять характер явної технічної помилки, яка в цілому не спотворює зміст судового рішення і яку можливо усунути судом першої інстанції в порядку ст. 304 КУпАП. При цьому апеляційний суд вважає, що внаслідок вказаної захисником помилки в постанові судді принцип правової визначеності порушений не був, як не були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_3 , оскільки не перешкодили і не могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити обґрунтоване і законне рішення.

Будь-який можливий розумний сумнів у цій справі спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави стверджувати, що ОСОБА_3 керував т/з у стані сп?яніння та не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку т/з, подану проблисковими маячками синього і червоного кольору та гучномовця.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 16.11.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника УСТИМЕНКА І. А. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов