Номер провадження: 33/813/1258/24
Номер справи місцевого суду: 496/1008/24
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Чеботар А.Г.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Кравченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Вінчковський В.Л. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року, скасувати зазначену постанову та ухвалити нову постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимим доказами наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначено, що судом порушено фундаментальні засади судового процесу, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема право на захист та право на участь особи в розгляді її справи (доступ до правосуддя).

В обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат звертає увагу що суд розглянув адміністративне провадження без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Так, 11.01.2024 лейтенантом поліції ОСОБА_2 , складено протокол (серія АА № 731778) про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із відомостями, розміщеними на офіційному порталі «Судова влада України станом на 09.02.2024 (це була п`ятниця) Біляївським районним судом Одеської області призначений судовий розгляд за фактом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визначені дата та час судового розгляду. Станом на 12.02.2024 і до теперішнього часу від Біляївського районного суду Одеської області на ім?я ОСОБА_3 не надходило будь-яких сповіщень про призначення судового розгляду у справі № 496/1008/24. ОСОБА_3 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не було повідомлено про час та місце розгляду справи. 13.02.2024 на офіційному порталі «Судова влада України» Біляївського районного суду Одеської області не розміщено інформацію про призначення до судового розгляду адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 . Інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на наступний день «після судового розгляду» та прийняття рішення по суті.

19.02.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Вінчковським В.Л. укладено договір про надання правничої допомоги. З метою надання правничої допомоги ОСОБА_1 , 13.03.2024 адвокатом Вінчковським В.Л. до Біляївського районного суду Одеської області скеровано клопотання про надання доступу до матеріалів справи № 496/1008/24 та отримання копій документів. 25.03.2024 у Єдиному Державному реєстрі судових рішень оприлюднено інформацію (загальний доступ надано з 26.03.2024) про ухвалення Біляївським районним судом постанови у справі якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Таким чином на думку адвоката, у результаті неправомірних дій службових осіб Біляївського районного суду Одеської області (секретар, суддя) Флоринський О.С. та його захисник були протиправно усунені від участі у судовому провадженні у справі, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 , гарантованих Конституцією України, КУпАП та має своїм наслідком скасування судового рішення у порядку апеляційного оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови зазначено, що суд першої інстанції встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі недопустимого доказу (відеозапису невідомого походження). В постанові суду зазначено, що «...вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 731778 від 11.01.2024 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМП «ООМЦПЗ» ООР від 11.01.2024р., згідно якого ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду; відеозаписом, який знаходиться в матеріалах про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння...». Однак, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу, швидкість реакції, добровільно прибув до КНП «ООМЦПЗ» ООР, очікував протягом тривалого проміжку часу у КНП «ООМЦПЗ» ООР на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що має бути підтверджено записом з нагрудної камери поліцейського під час дослідження доказів у судовому провадженні. Але, судом першої інстанції на підставі невідомого відеозапису, що міститься в матеріалах адміністративного провадження, протиправно встановлені зворотні обставини. Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. Ймовірно наданий суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, всупереч положень п. 5 Інструкції, є фрагментарним, оскільки безперервний запис з нагрудної камери поліцейського мав зафіксувати згоду ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння у КНП «ООМЦПЗ» ООР та тривале перебування останнього у комунальному некомерційному підприємстві з метою проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння. Окремо звертається увагу суду на те, що працівники поліції не роз?яснили особі, у відношенні якої складався протокол про адміністративне правопорушення права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Підсумовуючи викладене в скарзі зазначено, що органами поліції не було надано належних та допустимих доказів винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами наявності складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга адвокатом Вінчковським В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подана до канцелярії суду 16.04.2024 року, що підтверджується відбитком штемпеля Біляївського районного суду Одеської області, тобто поза строком, передбаченим ч. 2 ст. 294 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Кравченко І.В. підтримали доводи апеляційної скарги та надали суду пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про дату, час та місце проведення судового розгляду адміністративного матеріалу щодо нього, оскільки в матеріалах адміністративного провадження а саме в протоколі про адміністративне правопорушення є дата розгляду зазначеного протоколу в суді 12.02.2024 року о 10:00 годині (а.п. 1) та стоїть підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з зазначеним протоколом.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про можливість розглянути справу без участі ОСОБА_1 зазначив у постанові про те, що він належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд першої інстанції керувався вимогами ч.1 ст.268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Підстави які зазначені в апеляційній скарзі, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджують, що ОСОБА_1 вживав заходи, щоб дізнатись про стан судового провадження відносно нього та звернувся за правовою допомогою.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 надав суду докази щодо дійсних перешкод для вчинення процесуальних дій для оскарження постанови місцевого суду в апеляційному суді.

Судочинство в Україні здійснюється на підставі змагальності, що означає самостійне обстоювання кожною стороною провадження своїх прав та інтересів, а тому є підстава для поновлення йому процесуального строку на оскарження цього рішення.

Таким чином, за наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає за можливим поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року.

Перевіряючи вказані доводи ОСОБА_1 викладені в його апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції заслухав пояснення ОСОБА_1 , переглянув відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних працівників поліції, та перевіривши інші матеріали справи, провівши судові дебати, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, досліджені матеріали справи, у тому числі переглянутий відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, та прийняв судове рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повинен керуватися вимогами ст.252 КУпАП , відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОСОБА_1 , на а/д МО5 Київ-Одеса 452 км с. Дачне, Одеського району, Одеської області, керував транспортним засобом Mercedes - Benz 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: у відмові водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується зібраними та долученими до матеріалів справи доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731778 від 11.01.2024 року (а.п.1) з яким ОСОБА_1 ознайомився та поставив свій підпис; аудио-диском з відеозаписом (а.п.4) на якому чітко видно, що ОСОБА_1 було роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду та факт відмови останнього від проходження запропонованого огляду.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищезазначеного, у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду вказаного адміністративного матеріалу, належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та визнання його винуватості.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, та інші матеріали справи, зокрема відеозапис з місця події, підтверджують фактичні обставини справи.

Доводи адвоката з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є такими що не знайшли свого підтвердження, зважаючи на його поведінку, яка зафіксована на відеозаписі, з якої вбачається як водій дійсно ухиляється від проходження огляду, а тому доводи апеляційної скарги суд сприймає критично і вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив будь-яких порушень національного та міжнародного законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у суді першої інстанції.

Обраний ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно досліджені всі обставини справи та прийняте законне й обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КупАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов