Справа №295/2436/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г.В. розглянув матеріали, які надійшли з відділу АП Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

06.02.2023 о 01 год 15 хв. в м. Житомирі, вул. К. Острозьких, 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобомOpel Zafira д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування приладу ALKOTEST DRAGER 7510, результат 2, 01 % промілле, тест №360. Від керування т/з водій відсторонений.

На неодноразові судові засідання ОСОБА_2 не з`являвся, декілька разів направляв клопотання про відкладення розгляду справи. Судом було задоволено вказані клопотання, та розгляд справи востаннє відкладено на 14.06.2024, про що належним чином повідомлено ОСОБА_1 про що свідчить довідка в матеріалах справи про отримання смс-повістки. Крім того, судом направлено повістку на поштову адресу ОСОБА_1 , яка повернута до суду з відміткою «адресат відмовився», що свідчить про те, останній ухилявся від її отримання. Та неодноразово направлялися електронні листи-виклики на електронну пошту ОСОБА_1 , отримання яких також підтверджується довідками про доставку. Проте, на вказну дату ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Незважаючи на викладене, у судові засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними првами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З метою недопущення необгрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, доведена доказами, зокрема : протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №695102 від 06.02.2024; копією постанови від 06.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, яка підтверджує факт керування та правомірність зупинки ОСОБА_1 при цьому зазначену постанову водій не оскаржував; направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; результатами тесту приладу Драгер 2,01 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатами якого ОСОБА_1 погодився, посвідчивши власноручним підписом; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зупинено за порушення ПДР та порушення комендантської години. Під час спілкування та перевірки документів, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій погодився, результат виявився позитивним.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення ОСОБА_1 на адміністративного стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в сумі 605, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г.В.Панченко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.