Справа № 161/3936/24 Провадження №33/802/397/24 Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Рущака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Рущака Володимира Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.02.2024 року, о 23.19 годині по вулиці Лісовій, в селі Охотин, Волинської області, керував транспортним засобом «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST DRAGER 6820. Згідно чеку алкотестера, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові становив 0,68 проміле (а.с.27-28).

Не погоджуючись з таким рішення, захисник Рущак В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було дотримано вимог закону при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Вказує на те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень ПДР України чи інших нормативно-правових актів, які давали б право працівникам поліції здійснювати законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, і відповідно, проводити огляд водія на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, поліцейськими не дотримано процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, не було зроблено контрольний перевірочний тест драгера, а саму упаковку мундштука не було розкрито при ОСОБА_1 .

Зазначає, що працівниками поліції було грубо порушено право на захист, а саме не роз`яснено положення статті 268 КпАП України, що підтверджується відеозаписами з бодікамер та відео реєстратора. Також, захисник вказує на невідповідність відеозапису вчинення адміністративного правопорушення з часом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.32-36).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Місцевим судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 345967 від 12.02.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.1);

- рапортом працівника поліції від 13.02.2024 року (а.с.2);

- роздруківкою чека Драгер до протоколу серії ААД №345967 (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

- відеозаписом з боді-камер працівників поліції та відеореєстратора з авто працівників поліції (а.с.7).

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги, а саме щодо факту зупинки транспортного засобу, апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Тому, факт неоформлення у матеріалах справи порушень ПДР, які надавали працівникам поліції право на зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не є істотним порушенням його прав та свобод.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції повідомлено про складання стосовно водія протоколу про адміністративне правопорушення та останній з вказаним погодився, був згідний з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.268 КпАП України, є безпідставними і не заслуговують на увагу, так як суперечать матеріалам справи.

Так, з протоколу серії ААД № 345967, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що у відповідній графі наявний підпис самого ОСОБА_1 , якому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України. Крім того, у вказаному протоколі в графі «пояснення» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з протоколом згідний, ствердивши це своїм підписом (а.с.1).

Доводи апелянта щодо розбіжності в часі відео з бодікамери від реального часу спростовуються рапортом інспектора СРПП ВП № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, капітана поліції Андрія Косило, який пояснює таку розбіжність несправністю екрана та неможливістю його переналаштування (а.с.2). Таким чином, розбіжність у часі ніяк не впливає на кваліфікацію правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що процедуру огляду на стан сп`яніння було не дотримано, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

ОСОБА_1 відповідно до положень Інструкції було проінформовано про порядок використання драгера.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 погодився з таким результатом вимірювання алкотестера драгер (0,68 проміле), незгоди з ним не висловлював під час складання адміністративних матеріалів, а тому доводи захисника, що мундштук не розпаковувався в присутності ОСОБА_1 і не було зроблено контрольний перевірочний тест драгера, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Рущака Володимира Михайловича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2024 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.