ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1379/24 Справа № 215/7238/23 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О., захисника Вірко В.В. розглянувши апеляційні скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Вірко В.В. на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 23.11.2023 о 10.52 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz E290T TD н/з НОМЕР_1 біля будинку №17 по вул.Маршака в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на визначення стану сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат алкотесту - 1,07‰. З результатом не згоден, але від проходження огляду у закладі охорони для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

З таким судовим рішенням не погодились особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Вірко В.В. та оскаржили постанову суду в апеляційному порядку вважаючи її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. У апеляційних скаргах апелянти просять скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказують, що справа розглянута за їх відсутністю, ОСОБА_1 та адвокат Вірко В.В., клопотань про розгляд справи за їх відсутністю не надавали, проте суд виніс своє рішення за їх відсутністю. Вважають, що суддя порушив принцип змагальності, не надав можливості сторони захисту надати свої докази та самостійно відшукував докази, обмежив права на захист ОСОБА_1 . Вказують, що розгляду справи не було, що підтверджується відсутністю технічного запису судового засідання та вважають, що остаточна постанова по справі фальсифікована. Зазначають, що свою вину у вказаному правопорушенні ОСОБА_1 категорично не визнає. Вважають, що складений протокол про адміністративне правопорушення та додані докази є недопустимими, складеними з порушеннями та не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказують, що мотивувальна частини протоколу, містить мілкий рукописний шрифт, ніким не означені, не зрозумілі, непередбачувані скорочення та абревіатуру. Вказують, що невідомо, який статус мав ОСОБА_1 Вказують, що не зазначено усіх шести ознак алкогольного сп`яніння, передбачених інструкцією. Вказують, що у протоколі частинна статті 130 КУпАП зазначена римською цифрою, та зазначена у протоколі об`єктивна сторона зазначена неправильно. Вказують, що чек з тестування на алкоголь не читабельний, та складений зацікавленими особами. Вказують, що у акті огляду на стан сп`яніння не зазначено час його складання, та зазначена марка газоаналізатора «Alkotest 6820» у акті не співпадає з зазначеною маркою у протоколі та на відеозаписі, відсутній сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку, а також вказаний акт не надавався ОСОБА_1 для ознайомлення та підпису. Вказують, що матеріали справи містять розбіжності у часі складання документів по справі, які також не відповідають часом на відеозаписах. Вказують, що до матеріалів справи не долучені документи з встановлення особи правопорушника. Також вказують, що протокол та інші документи по справі складені різними почерками та різними чорнилами, вважають, що складені не однією особою, про що не зазначено у матеріалах справи. Вказують, що у матеріалах справи присутній конверт з надписом відео та жодний портативний пристрій запису на будь-який цифровий носій інформації (диск), не долучений та не зазначений як доказ. Вказують, що оригінал електронного доказу не представлено. Вказують, що долучений до протоколу диск у паперовому конверті без підпису, тому є недопустимим доказом. Вважають, що дії працівників поліції були незаконні з чим не погоджувався ОСОБА_1 , вважаючи їх провокаційними, був позбавлений можливості вчасно пройти огляд у закладі охорони здоров`я згідно вимог діючого законодавства через своє фактичне затримання. Вважають, що застосований до ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, а відтак саму процедуру проведення огляду ОСОБА_1 слід визнати порушеною і незаконною, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами. Вважають, що підстав наближення працівників поліції до автомобілю «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_1 є незаконною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 виконувати не був зобов`язаний. Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР для його зупинки. Вказують, що при складанні протоколу ОСОБА_1 не було забезпечено право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на захист. Зазначають, що ОСОБА_1 виявив своє безпосереднє бажання скористатись правовою допомогою, про що надав працівникам поліції відповідне усне клопотання про перенесення розгляду справи. Однак, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення з вулично-дорожної мережі. Вказують, про відсутність акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Також просять витребувати з відділу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

-документи на підтвердження дійсних повноважень інспекторів патрульної поліції.

-докази на підтвердження законних підстав зупинки транспортного засобу та причетності ОСОБА_1 щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

-безперервний відеозапис з нагрудних відеокамер.

Викликати до суду представника органу обвинувачення прокурора.

Провести судову експертизу комп`ютерної техніки і програмних продуктів.

Просять скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення пасажира ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Просять винести окрему ухвалу відносно поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції лейтенанта поліції Мамойленка Олександра Олександровича за безпідставне переслідування та складання завідомо незаконного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 360486 від 23.11.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; при цьому порушення вищевказаних нормативних актів та законів, порушення прав людини, які гарантовані Конституцією України.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Захисник Вірко В.В. на початку судового засідання подав клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 був призваний для проходження військової служби за призивом під час мобілізації та зараз перебуває на військовій службі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що клопотання про зупинення провадження в справі та апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 1 цього Кодексу, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження у справах за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Суд вважає, що в даному випадку може бути застосована аналогія найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, що наведена у ст. 335 КПК України. Дана норма містить порядок зупинення розгляду кримінального провадження у разі мобілізації обвинуваченого.

Дана процедура застосовується у зв`язку з тим, що правовий статус обвинуваченого передбачає більш ширше коло обмежень, що покладаються на особу, в тому числі обмеження щодо подання документів, перебування в певній місцевості, тощо. Дані обов`язки унеможливлюють перебування обвинуваченого одночасно на військовій службі та виконання, покладених на нього обов`язків.

З наданих копій захисником військового квитка ОСОБА_1 вбачається, що він був призваний до ЗСУ на військову службу по мобілізації. Однак, апеляційний суд не може лише з цих підстав зупинити апеляційне провадження, оскільки апеляційну скаргу подано захисником спільно з ОСОБА_1 , захисник бере безпосередню участь в даному судовому засіданні, доказів того, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності зазнає вищевказаних обмежень, а саме позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи чи брати учать в режимі відео конференції, не надано, а тому застосування даного правового інституту за аналогією права не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не передбачена.

За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні даного клопотання.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №636048 від 23.11.2023, у якому зазначені фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 13.12.2023р. о 10год. у Тернівському районному суді м.Кривий Ріг. Наявний підпис особи, про ознайомлення та пояснення особи, згідно яких він не згоден з протоколом.

Наявний підпис особи, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні.

Роздруківкою результату з газоаналізатора Alcotest 6820, результат алкотесту - 1,07‰. Де також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився, що зафіксовано на б.к.475338.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначені виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено результату з газоаналізатора Alcotest 6820 - 1,07‰. Де також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився, що зафіксовано на б.к.475338.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.11.2023 року, щодо ОСОБА_1 , з зазначенням, що особу встановлено за паспортом. Вказано результат з газоаналізатора Alcotest 6820 - 1,07‰.

Роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом. Згідно якого інспектором було ознайомлено ОСОБА_1 з вимогою ст.266 КУпАП, а також відсторонено від керування транспортним засобом Mercedes Benz н/з НОМЕР_1 . Транспортний засіб було передано іншому водію посвідчення водія НОМЕР_2 . Наявний підписи про ознайомлення, та зазначено про фіксацію на відеореєстратор №475338.

Рапортом поліцейського про обставини по справі.

Диском з відеозаписами поліцейського відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , 23.11.2023 року та зупинку вказаного транспортного засобу де чітко видно, що за кермом вказаного транспортного засобу перебуває водій ОСОБА_1 , зафіксовано хід спілкування працівників поліції з водієм та виявлення працівниками поліції у водія ознаків алкогольного сп`яніння. Закону вимогу працівників поліції на проходження водієм огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на яку ОСОБА_1 погодився. Огляд на визначення стану сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат алкотесту - 1,07‰. З результатом ОСОБА_1 був не згоден, але від проходження огляду у закладі охорони для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Зафіксовано процедуру складання адміністративних матеріалів.

Довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а також що у останнього відсутня повторність вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотань апелянта про повторне витребування вже наявних доказів по справі та витребування додаткових доказів, на думку апеляційного, наявних у матеріалах справи доказів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Крім того сторона захисту не була обмеження для надання своїх доказів по справі.

Також апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання апелянтів про виклик до суду для участі у судовому процесі представника органу обвинувачення прокурора, оскільки правові підстави для прийняття прокурором участі у судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, оскільки спеціальним Законом, який визначає порядок у справах про адміністративні правопорушення, а також Законом, який регламентує правові засади організації і діяльності прокуратури, не передбачено прийняття прокурором участі в апеляційному перегляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання сторони захисту про призначення судової експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів, наявного у матеріалах справи диску з відеозаписом для визначення його автентичності, з урахуванням вимог ч.1 ст.273 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено достатніх підстав для вчинення зазначених процесуальних дій.

Апеляційним судом наявний у матеріалах справи диск з відеозаписом оцінений у нарадчій кімнаті у сукупності з іншими доказами по справі з урахуванням доводів апелянтів. Та у суду не виникає сумнівів щодо достовірності наявних відеозаписів у матеріалах справи або про їх підробку, апелянтами не надано доказів про протилежне та наведені ними міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги, що справа розглянута за їх відсутністю, ОСОБА_1 та адвокат Вірко В.В., клопотань про розгляд справи за їх відсутністю не надавали не впливають на законність оскаржуваної постанови.

Апеляційним судом встановлено, що сторона захисту була обізнана про дату, час та місце розгляду справи, проте ОСОБА_1 не прибув до суду.

Суд першої інстанції розглянув клопотання захисника ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Зазначивши, що захисником до матеріалів справи були долучені письмові заперечення, в яких він зокрема просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення через те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, з урахуванням рішень ЄСПЛ, Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод та керуючись практикою Європейського суду з прав людини, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів та наявності письмових заперечень захисника, прийшов до обґрунтованого рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що сам ОСОБА_1 не прибув до суду, клопотань від нього про відкладення розгляду справи та неможливість прибути, на адресу суду, згідно наявних матеріалів справи, не надходило.

Апеляційний суд зазначає, що особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже ОСОБА_1 та його захисник Вірко В.В. були обізнані про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, були обізнані про місце, час та дату судового розгляду, ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист уклавши угоду з захисником ОСОБА_2 який представляв його інтереси у суді, надавав правову допомогу та подав письмові заперечення, в яких він зокрема просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст.268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги, що суддя порушив принцип змагальності та самостійно відшукував докази, обмежив права на захист ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та апелянтом не надано докази на підтвердження своїх доводів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність фіксації судового засідання, що свідчить, що розгляду справи не було та остаточна постанова по справі фальсифікована, є безпідставними.

Оскільки чинним процесуальним законом, тобто нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, не передбачено здійснення технічної фіксації судового засідання, а також процесуальні наслідки незастосування аудіо- та відео-фіксації суддею районного суду.

Крім того, згідно матеріалів справи судові засідання по справі проводились з фіксацією судових засідань за наявністю сторін по справі, а саме за участю захисника ОСОБА_2 . У зв`язку з неприбуттям сторін по справі 23.04.2024 року до судового засідання, фіксування технічними засобами не відбувалось, що не вказує на відсутність судового засідання та фальсифікацію постановленого остаточного рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги, що мотивувальна частини протоколу, містить мілкий рукописний шрифт, ніким не означені, не зрозумілі, непередбачувані скорочення та абревіатуру, а також протокол складений різними чорнилами і у протоколі частинна статті 130 КУпАП зазначена римською цифрою, тому фабула обвинувачення не відноситься до ОСОБА_1 не вказують на незаконність або не допустимість складеного протоколу, оскільки наведені міркування апелянта з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги, що зазначена марка газоаналізатора «Alkotest 6820» у акті не співпадає з зазначеною маркою у протоколі, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи.

З наведених вище підстав не є слушними доводи апеляційної скарги, що чек з тестування на алкоголь не читабельний, та складений зацікавленими особами, а у акті огляду на стан сп`яніння не зазначено час його складання, відсутній сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку газоаналізатора, а також вказаний акт не надавався ОСОБА_1 для ознайомлення та підпису.

На думку апеляційного суду наявні дефекти в оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказах у розбіжності в часі складання документів по справі з часом на відеозаписах, вони є незначними та це не свідчать про їх неправомірність та є суто формальними.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, є безпідставними, оскільки такі дії не проводились. Згідно роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом, транспортний засіб було передано іншому водію посвідчення водія НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівники поліції згідно ст.251 КУпАП на власний розсуд збирають докази по справі, які оцінюються судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Законом не передбачено долучення до матеріалів справи разом з роздруківкою результату з газоаналізатора Alcotest сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку.

Також не ґрунтуються на вимогах закону і твердження апелянта про необхідність підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не погодився з вказаними результатами газоаналізатора та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення та додані докази по справі складені з порушеннями вимог законів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що невідомо, який статус мав ОСОБА_1 та до матеріалів справи не долучені документи з встановлення особи правопорушника, є безпідставними. Згідно наявних матеріалів справи водія при керуванні транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, особу водія було встановлено за паспортом громадянина України НОМЕР_3 від 17.06.2001р. Під час апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано, що працівники поліції не вірно встановили особу водія та склали протокол про адміністративне правопорушення не на ту особу.

Доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та весь хід вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та хід спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .

Наявні відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, що не були залучені свідки. Оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, відеозаписи яких наявні у матеріалах справи на диску.

Доводи апеляційної скарги, що у протоколі не зазначено усіх шести ознак алкогольного сп`яніння, передбачених інструкцією, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тобто за наявністю декількох ознак, а не усіх шести ознак зазначених пунктом 3 розділу І.

Доводи апеляційної скарги, що застосований до ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, а відтак саму процедуру проведення огляду ОСОБА_1 слід визнати проведеною з порушеннями і незаконною, а тому всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Не погодившись з результатами огляду на визначення стану сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат алкотесту - 1,07‰, ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України був зобов`язаний пройти огляд у закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 . Проте у порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився, чим своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апеляційний суд, зазначає, що проходження огляду самостійно не відопідає вимогам ст. 266 КУпАП та вважається недійним.

Доводи апелянта про безпідставне зупинення працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки згідно наявних матеріалів справи, відеозаписів на диску, працівники поліції після зупинки ОСОБА_1 , повідомили, що його автомобіль має очевидні і явні ушкодження, тому його було зупинено відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 зазначив, що пошкодив автомобіль у гаражі.

Дії працівників поліції у даному випадку є законними, оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

На підставі викладеного не є слушними доводи апеляційної скарги про незаконне наближення працівників поліції до автомобілю «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_1 .

Міркування апелянта, що оскільки ОСОБА_1 був незгоден з працівниками поліції про причину своєї зупинки та діями працівників поліції, вважаючи їх незаконними, а тому всі подальші вимоги працівників поліції не зобов`язаний був виконувати, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 поліцейськими було відмовлено в наданні адвоката або наданні часу для приїзду його захисника, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП. Відповідно, нормами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, у поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відсутній обов`язок очікувати на прибуття на місце події захисника.

Не підлягають розгляду вимоги апелянта про винесення окремої ухвалу відносно поліцейського за безпідставне переслідування транспортного засобу, складання завідомо незаконних протоколів про адміністративне правопорушення. Вирішення цих питань не входить до повноважень апеляційного суду під час розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає про право ОСОБА_1 або його представника звернутись відповідно до вимог ст.267 КУпАП до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до адміністративного суду, відповідно до вимог ст. 122 КАСУ, або до правоохоронних органів про вчинення відносно ОСОБА_1 злочину відповідно до вимог КПК України.

Міркування апелянта, що працівниками поліції не було встановлено перевіркою ознак які свідчать про перебування водія в стані сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 23.11.2023 року, працівниками поліції були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про зворотне, а саме, що у водія відсутні ознаки сп`яніння є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування апелянтів з цього приводу не підтверджені доказами.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Вірко В.В. залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя