ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32288/23

Провадження № 33/4820/479/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воронюка С.О. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 23.11.2023 року о 02.00 год. в м. Хмельницькому по вул. Січових Стрільців, 9/1, керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник Воронюк С.О. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Захисник вважає вказану постанову незаконною і необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, тому що автомобіль не рухався. ОСОБА_1 неодноразово на відео заявляв, що він автомобілем не керував.

Крім того, останній не допустив будь які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. У зв`язку із чим усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною. Сам по собі факт комендантської години не дає право поліцейським безпідставно зупиняти транспортні засоби. Вищезазначене, на думку апелянта, викликає сумнів у тому, що у останнього були ознаки алкогольного сп`яніння, які б давали підстави поліцейським вважати, що водій знаходиться в стані сп`яніння і відповідно ініціювати процедуру огляду на стан сп`яніння.

Зауважує, що на відеозаписі не зафіксовано ні роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків чи процедури проведення огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови від огляду, не встановлено відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, немає на відеозаписі оформлення адміністративних матеріалів та ознайомлення із ними ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 працівниками поліції в медичний заклад не доставлявся та відповідне направлення на огляд останньому не вручалося, що вбачається як із самого направлення, так і з відеозаписів доданих до матеріалів справи.

При цьому, протокол серії ААД № 146737 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є беззаперечним доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

На думку сторони захисту, відмова стала можливою у зв`язку з тим, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, не було дотримано вимоги п. 11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, в частині роз`яснення прав, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, в тому числі і відеозаписів з боді-камер поліції, поліцейськими було запрошено одного свідка для проведення огляду ОСОБА_2 , однак в присутності свідка ОСОБА_2 не пропонувалося пройти такий огляд. Працівники поліції лише з`ясували анкетні дані свідка, повідомили, що є особа, яка відмовилася від проходження огляду та вказали де саме їм необхідно поставити підписи. Свідком відмови від проходження огляду, особа, зазначена в матеріалах справи, не була.

Зауважує, що у сторони захисту наявна довідка №1613 від 23.11.2023 року, видана КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, де вказано що 23.11.2023 р. (на момент оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення) ОСОБА_1 оглянуто лікарем та винесено висновок, що останній є «ТВЕРЕЗИМ».

Суддя Порозова І.Ю. безпідставно відмовила у відкладенні розгляду справи та проводила засідання за участі захисника, чим порушила права та інтереси ОСОБА_1 .

У матеріалах справи наявні декілька відеозаписів, які зняті на відеореєстратори, на яких зафіксовані події з вирізаними фрагментами.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання апеляційного суду захисник Воронюк С.О. та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явились, при цьому про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно належним чином, про що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться відповідні докази.

Апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воронюка С.О. надійшла в провадження 24.06.2024 та призначалася до розгляду 10.07.2024 на 09.00 та 24.07.2024 на 09.30.

В судове засідання 24.07.2024 ОСОБА_1 не з`явився, при вирішенні питання щодо можливості слухання справи за даної явки осіб, адвокат Воронюк С.О. повідомив, що ОСОБА_1 проходить військову службу та бажає бути особисто присутнім у судовому засіданні, у зв`язку з чим було оголошено по справі перерву до 01.08.2024 09.30 год., ця дата та час судового засідання узгоджені із захисником.

24.07.2024 о 15.30 в телефонному режимі секретарем судового засідання ОСОБА_3 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він може надіслати на адресу суду письмові пояснення на обґрунтування своєї позиції за апеляційною скаргою та, якщо у нього є можливість прибути до найближчого суду за місцем проходження військової служби, він має звернутися до апеляційного суду із заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, але станом на 01.08.2024 від ОСОБА_1 не надійшло будь-яких клопотань або письмових пояснень.

При цьому, апеляційний суд враховує процесуальну поведінку захисника Воронюка С.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, який, будучи повідомленим завчасно належним чином про дату час та місце слухання справи за його апеляційною скаргою, неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

У судове засідання 01.08.2024 захисник не з`явився, надавши клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні та повідомив, що з 05.08.2024 по 26.08.2024 перебуватиме у відпустці.

Звертаю увагу, що дата та час судового засідання 01.08.2024 о 09.30 були узгоджені із захисником завчасно в судовому засіданні 24.07.2024, заперечень з його боку не надходило (а/с 92)

За вказаних обставин, у даному конкретному випадку, з огляду на тривале перебування справи про адміністративне правопорушення на розгляді як в суді першої так і апеляційної інстанції, а також численні відкладення судових засідань за ініціативою особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, висловлену в його рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, а саме, у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Приймаючи до уваги викладене, дотримуючись принципів законності і верховенства права та розумності строків під час здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за ініціативою апелянтів, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, повідомлених належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Крім того, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП за наведених обставин їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воронюка С.О. про час та місце судового засідання, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу, за їх відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Воронюк С.О. оскаржує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 23.11.2023, законність зупинки транспортного засобу поліцейськими та дотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній в тому числі наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник та висловлених останнім доводів.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 23.11.2023 року о 02.00 год. в м. Хмельницькому по вул. Січових Стрільців, 9/1, керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду обґрунтовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №146737, в якому зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.11.2023 року; відеозаписом події, який беззаперечно підтверджує дотримання процедури пропозиції проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння за наявності очевидних на те підстав та факт відмови від такого.

Вважаю, що надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, у рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

З наданих суду відеозаписів з нагрудної камери поліцейських вбачається, що поліцейський підходить до автомобіля з ввімкненим двигуном, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , на пасажирському сидінні його дружина ОСОБА_4 . На запитання працівника поліції звідки він їде, водій відповів «їду з Миколаївської області …з бойових…їду додому на дві хвилини сюди заїхав», крім того, його дружина підтверджує його пояснення, повідомляючи, що їх чекають люди. Працівники поліції повідомляють що все розуміють, але на даний час діє комендантська година, просять пред`явити документи та повідомляють, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

В подальшому, чітко видно як поліцейський пропонує неодноразово ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в найближчому закладі охорони здоров`я, процедуру огляду та пояснює наслідки відмови, однак останній категорично неодноразово відмовляється. Згодом поліцейські в присутності одного свідка фіксують відмову водія від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в найближчому закладі охорони здоров`я та в присутності ОСОБА_1 та його дружини складають протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього, роз`яснюють його права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, ознайомлюють із протоколом та пропонують надати пояснення. Однак ОСОБА_1 відмовляється як від дачі пояснень так і від підпису про ознайомлення із протоколом.

Апеляційний суд звертає увагу, що з відеозаписів чітко вбачається, що на вимогу поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння відкликається саме ОСОБА_1 , а також під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом саме ним, навпаки пояснював, що він їде з іншої області, їде додому та виїхав на дві хвилини, крім того його дружина в ході спілкування із працівниками поліції весь час намагалась залагодити питання з поліцейськими без складання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснювала та просила «хлопці відпустіть ми додому їдемо, тому спішимо».

Суд вважає, що відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

Зазначений відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, даним відеозаписом спростовуються доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Воронюка С.О. про те, що ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, процедура огляду та його наслідки, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також те, що у матеріалах справи відсутнє відео складання протоколу.

Таким чином, наявними у матеріалах справі доказами, дослідженими під час судового засідання у суді першої інстанції підтверджується факт керування 23.11.2023 о 02.00 год. транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто виконання останнім функцій водія.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення та свідчення поліцейських не може вважатися достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 є такими, що не спростовують висновки суду, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів.

З урахуванням наведеного, апеляційні доводи, що ОСОБА_1 23.11.2023 не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому їх слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція №1452/735), виявивши ці ознаки поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, при цьому ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що протокол серії ААД № 146737 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, згідно з вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Враховуючи наведені вимоги закону щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю наведені в апеляційній скарзі доводи, що протокол серії ААД № 146737 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП неспроможними, оскільки в протоколі зазначена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на медичний огляд, пояснення свідка ОСОБА_2 та відеозапис нагрудних камер працівників поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що безпідставна зупинка автомобіля є незаконною та сам по собі факт комендантської години не дає право поліцейським безпідставно зупиняти транспортні засоби, то апеляційний суд зазначає наступне.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб марки Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 зупинено о 02:00 23.11.2023 року, тобто під час комендантської години.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Крім того, за змістом п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Також доводи апеляційної скарги про те, що в присутності свідка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає безпідставними, оскільки згідно положень ч.2 ст.266 КУпАП залучення свідків до процедури проведення огляду не є обов`язковим, а передбачається лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів. При цьому факт відмови водія ОСОБА_1 від встановленого для нього обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, зафіксований на відеозаписах, доданих до протоколу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не надання поліцейським ОСОБА_1 письмового направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на що вказує захисник в апеляційній скарзі, то вони не заслуговують на увагу та не свідчать про незаконність проведеного огляду, оскільки згідно Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду №1103 від 17.12.2008., при відмові водія на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, поліцейський не зобов`язаний складати направлення на медичний огляд, яке повинно передаватися лікарю закладу охорони здоров`я поліцейським перед проведенням огляду водія на стан сп`яніння, вказане направлення не підлягає врученню водієві для самостійного проходження ним огляду у закладі охорони здоров`я.

При цьому, факт подальшого добровільного проходження водієм огляду на стан сп`яніння не має жодного значення для вирішення справи, оскільки останньому ставиться у вину відмова від проходження огляду, вказане правопорушення має закінчений склад саме за наявності відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння. Крім того, представлена суду довідка №1613 не свідчить про те, що огляд проведено в межах двох годин з моменту зупинки транспортного засобу, як це передбачено відповідною інструкцією.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що місцевим судом було розглянуто справу та прийнято рішення за відсутності ОСОБА_1 , що призвело до порушення його права на захист, апеляційний суд наголошує.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, звертаю увагу, що розгляд справи в суді першої інстанції неодноразово відкладався за клопотаннями захисника - адвоката Воронюка С.О., в тому числі і через бажання ОСОБА_1 надати пояснення по суті особисто, але в судове засідання 30.05.2024 так і не з`явився ні особисто, ні через відеозв`язок, жодних доказів того, що у день розгляду справи він не міг прибути до суду в матеріалах справи немає.

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи, доказів на підтвердження зворотного стороною захисту не надано, тому не можу погодитися з наведеними вище доводами апеляції про порушення судом першої інстанції права на захист особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 уклав договір із захисником, який приймав участь у суді першої інстанції, заявляв клопотання, тобто активно здійснював захист ОСОБА_1 , оскаржив постанову судді до суду апеляційної інстанції, тобто ОСОБА_1 було реалізоване право на захист.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воронюка С.О. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воронюка С.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя