ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2447/23 Номер провадження 33/814/560/24Головуючий у 1-й інстанції Фоміна Ю. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі: потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Лисенко С.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лисенко С.С. поданої в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року, 28.08.2023 року о 17.40 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив економічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме колишня дружина має 4/9 частки на помешкання, але чоловік не впускає до помешкання та не дає користуватися її майном, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року, а саме в діях ОСОБА_2 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді вчинення домашнього насилля за ознакою статі в формі економічного насилля.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Лисенко С.С. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вчиняючи економічне насильство до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 порушив її права і законні інтереси, в тому числі її право власності на житло, так як їй належить 4/9 вказаного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив її можливості користуватися своїм майном, де вона зареєстрована і не може проживати.

Заслухавши доводи потерпілої ОСОБА_1 , її представника - адвоката Лисенко С.С. про задоволення апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги, просив постанову судді залишити без змін, не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду справи за відсутності адвоката Ковжоги О.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_2 за ч 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року, 28.08.2023 року о 17.40 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив економічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме колишня дружина має 4/9 частки на помешкання, але чоловік не впускає до помешкання та не дає користуватися її майном, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять: протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_1 від 28 серпня 2023 року пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 від 28 серпня 2023 року.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала заява потерпілої ОСОБА_1 про неправомірні дії її колишнього чоловіка ОСОБА_2 відносно неї.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 28 серпня 2023 року вказував, що за вказівкою поліцейських він впускає колишню дружину у будинок, але знімає з себе відповідальність за те насильство, яке буде вчинятися відносно нього. Він проживає в даному будинку та в даний час йде судовий процес, місце для проживання не виділене, прийшла його колишня дружина та вчинила скандал, тому він її не пускав поки не буде виділене місце.

У письмових поясненнях від 28 серпня 2023 року потерпіла ОСОБА_3 пояснювала, що 28.08.2023 року близько 17.40 годин вона прийшла до свого будинку, який розташований вза адресою АДРЕСА_1 , однак вхідні ворота були зачинені, коли вона постукала в двері вийшов її колишній чоловік ОСОБА_2 , та повідомив про те, що не впустить її до будинку, так як на даний час ведеться судовий розгляд щодо виділення окремих часток даного будинку. Після чого вона викликала співробітників поліції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснював, що він постійно має конфлікт з колишньою дружиною. Вказав, що має конфлікт з колишньою дружиною з приводу розподілу майна подружжя. Вважає, що колишня дружина постійно провокує його до конфліктів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила обставини викладені в протоколі. Зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 порушив її права і законні інтереси, в тому числі її право власності на житло, так як їй належить 4/9 вказаного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив її можливості користуватися своїм майном, де вона зареєстрована і не може проживати. Зазначала, що вона проживає на даний час за іншою адресою.

З огляду на наведені пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 беззаперечно вбачається, що між останніми постійно виникають конфлікти.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.08.2021 року у справі №553/2298/18 від 31.08.2021 року, яке набрало законної сили 09.12.2021 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на 4/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

22.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, виділивши їй в натурі спільне майно на суму 222000 грн. 07.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, в якій прохала поділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі спільне майно на суму 17000,00 грн., інше майно на суму 305000 грн. виділити відповідачу та стягнути на її користь грошову компенсацію різниці вартості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.12.2023 року (справа №553/1757/19), прийнята відмова позивача ОСОБА_1 від позову, а провадження у справі закрито.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26.03.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Потерпіла ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 не проживає тривалий час, та мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час між ними склалися неприязні відносини та був наявний цивільно-правовий спір з приводу поділу майна подружжя.

Обставини домашнього насильства у формі економічного насильства, описані у протоколі серії ВАВ №948233 від 28 серпня 2023 року, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що колишнє подружжя, маючи на праві власності визначену судом частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом не проживають, мають тривалий конфлікт приводу майнових прав на вказаний будинок, в присутності працівників поліції допускав колишню дружину до користування житлом.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про завдання внаслідок вчиненого діяння економічного характеру шкоди її фізичному або психічному здоров`ю. Конфлікт, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

У даному випадку матеріали справи можуть лише засвідчувати про наявність конфліктних взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проте не підтверджують конкретних фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства 28 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 економічного характеру.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 28 серпня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколах, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є власним баченням того, що сталося.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи , а тому дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лисенко С.С. подану в інтересах потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко