Справа № 523/8209/24
Номер провадження 3/523/3513/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2024р поліцейським Змієвською А.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 085551, згідно якого 01.05.2024 року близько 20:30год гр. ОСОБА_1 знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила психологічне та фізичне насильство, відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме штовхала, давала ляпаси, принижувала.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала та пояснила, що на справді конфлікт вчинив її колишній чоловік в ході якого ображав її та поліцію на ці дії викликала саме вона. З складеним протоколом її не ознайомили та працівником поліції її не було запропоновано надати письмові пояснення. Судом її роз`ясненні права відповідно до ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про те, що вона 01.05.2024 року близько 20:30год знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила психологічне та фізичне насильство, відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме штовхала, давала ляпаси, принижувала, чим вчинила домашнє насильство.

З наданих ОСОБА_1 пояснень, вбачається, що конфлікт вчини саме її колишній чоловік ОСОБА_2 в ході якого виражався на її адресу нецензурною лайкою та ображав її внаслідок чого нею була викликана поліція. Із заяви ОСОБА_2 яка була складена під час складання протоколу, вбачається, що 01.05.2024 року вони разом із ОСОБА_1 сиділи на кухні та спокійно спілкувалися, а потім ОСОБА_1 викликала поліцію.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства поліцейські надали протокол про адміністративне правопорушення АА № 085551 від 01.05.2024р у відношенні ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_2 , однак дані докази в своїй сукупності не встановлюють наявність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Із пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні та наданої заяви ОСОБА_2 складеної ним під-час складання протоколу, встановлено, що взаємовиключно сторони описують ті чи інші обставини свого спілкування.

В сукупності ці обставини породжують в судді сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу правопорушення.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, взаємовиключність та суперечливість однин одному пояснень, а матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів того, чи взагалі 01.05.2024 року ОСОБА_1 вчиняла дії, вказані в протоколі, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.О. Далеко