Справа № 354/332/24
Провадження № 33/4808/620/24
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Поліщука Д.В. на постанову Яремчанського міського суду від 1.05.2024 року про відмову в об`єднанні провадження у справі та за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Шалара І.В. на постанову Яремчанського міського суду від 7.05.2024 року щодо ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою суду щодо ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

закрито провадження у справі за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 7.02.2024року о 11:00 год. в с. Татарів по вул. Незалежності, керуючи автомобілем Volvo д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, здійснюючи поворот ліворуч, не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Як зазначено у протоколі, ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційних скаргах:

- захисник Поліщук Д.В. скаржиться на постанову Яремчанського міського суду від 1.05.2024 року про відмову в об`єднанні провадження у справі щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На думку апелянта таке рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки не відповідає судовій практиці. Просить скасувати постанову суду від 1.05.2024 року та об`єднати в одне провадження справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- представник потерпілого адвокат Шалар І.В. вказує, що постанову Яремчанського міського суду від 7.05.2024 року підлягає скасуванню через істотні порушення норм матеріального та процесуального закону. Суд належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не надав їм належної оцінки в сукупності з іншими доказами, тому дійшов помилкового висновку про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказує, що судом належним чином не досліджено та залишено поза увагою, що у своїх поясненнях, які ОСОБА_2 додатково направив до суду, останній зазначив, що свій автомобіль попередньо припаркував поряд з приватним магазином недалеко від парковки готелю на відстані близько 50 метрів. В подальшому ОСОБА_2 ввімкнувши аварійний сигнал на автомобілі, стояв і чекав - пропускаючи транспортні засоби. З пояснень відомо, що ОСОБА_2 рухався з ввімкненим сигналом «аварійки» заднім ходом при цьому виїжджаючи на смугу руху. Крім того, як вказує ОСОБА_2 у заднє дзеркало, що розташоване в салоні автомобіля йому нічого видно не було, через завантаженість речами багажного відділення. Користуючись тільки лівим та правим дзеркалами автомобіля почав здійснювати маневр - поворот ліворуч. Як стверджує ОСОБА_2 , автомобіля «BMW» не бачив, ймовірно автомобіль перебував у цей момент позаду в так званій «сліпій зоні», яка не попадає у зону огляду бокових дзеркал. При цьому смуга зустрічного руху була вільна як попереду так і позаду. Розпочавши маневр - лівого повороту, виїхав на смугу зустрічного руху, побачив автомобіль «BMW». Для уникнення зіткнення ОСОБА_2 натискав на гальма, однак уникнути зіткнення не вдалося. З даних пояснень слідує, що ОСОБА_2 ввімкнувши аварійний сигнал, фактично проінформував інших учасників дорожнього руху про небезпеку у русі і виникнення нештатної ситуації на проїздній частині, цим же ввів їх в оману. Здійснюючи рух заднім ходом почав створювати небезпеку іншим учасникам руху при цьому порушуючи заборону щодо руху заднім ходом на дорогу для автомобілів. Здійснював перевезення вантажу, який обмежував йому оглядовість та не дозволяв переконатися у безпечності майбутнього маневру, а також до початку маневру не завчасно подав сигнал покажчика повороту ввімкнувши його одразу після вимкнення аварійного сигналу, розпочавши маневр. Дії ОСОБА_2 підтверджуються доказами справи та перебувають у причинно-наслідковому зв?язку із ДТП, так як, розпочинаючи рух, він не дотримався ряду правила дорожнього руху. Вказує, що відповідно до висновку експерта за результатами інженерно-транспортної експертизи встановлено, що в даній ДТП, в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимог пункту 10.ПДР України, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП. Даний висновок не було долучено до матеріалів справи, так як на момент розгляду та прийняття оскаржуваного рішення він був відсутній у матеріалах справи №354/334/24 та можливості ознайомитися з ним у ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 не було. Крім того, наявні в справі матеріали не викликали сумнівів у їх неналежності чи недопустимості щодо підтвердження наявності в діях вини ОСОБА_2 . Враховуючи зазначене, а також висновок експерта, наявні докази, їх сукупність свідчить про вину водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову і притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Апеляційний розгляд справи через стислі апеляційні строки проведено без участі сторін через їх повторну неявку і технічні перешкоди для відеозв`язку з адвокатом Поліщуком Д.В. Їх участь не є обов`язковою, матеріалів справи та апеляційних доводів достатньо для прийняття законного й обґрунтованого рішення апеляційним судом.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга захисника Поліщука Д.В. на постанову Яремчанського міського суду від 1.05.2024 року про відмову в об`єднанні провадження у справі задоволенню не підлягає, апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Шалара І.В. - частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Оскаржена постанова Яремчанського міського суду від 1.05.2024 року про відмову в об`єднанні провадження у справі задоволенню цим вимогам закону відповідає, підстав для її скасування немає. Постанова цього ж суду від 7.05.2024 року цим вимогам не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення та закінчення строку давності.

Всі апеляційні доводи апелянта ОСОБА_4 щодо відмови в об`єднанні провадження у цій справі є необґрунтованими. Чинним КУпАП не передбачено обов`язкового об`єднання таких справ в одне провадження, тому позицію суду в цій правовій ситуації слід визнати правильною. Тому в цій апеляційній скарзі слід відмовити.

Щодо постанови суду від 7.05.2024 року виявлено порушення, тому вона підлягає скасуванню.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

Апеляційне провадження є частиною загального судового провадження у цій справі. Процесуальні повноваження апеляційного суду обмежені строком давності. На сьогоднішній день встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності у цій справі закінчився, внаслідок чого дослідження й оцінка доказів є неможливими, тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям справи на цій підставі.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність в апеляційного суду повноважень щодо нового встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення прав людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення, умовою якої є визначення вини. У цій справі стягнення на водія не буде накладено і не буде залишено згідно постанови суду першої інстанції через її скасування через закінчення строку давності.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 7.02.2024 року, тобто на сьогоднішній день закінчився 3-х місячний строк накладення стягнення, тому апеляційний суд не може наново досліджувати докази у справі. Так визначив законодавець у вказаних нормах КУпАП, надавши достатньо часу (3 місяці) органам поліції та суду для вчасного ухвалення рішення про винуватість чи невинуватість особи. Інша судова практика суперечить цим нормам закону.

Така позиція апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності.

Таким чином, вина особи чи її невинуватість, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Тому всі клопотання у цій справі не можуть бути задоволені. Постанова суду щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню без підтвердження його вини із закриттям провадження у справі.

Таке закриття справи не є процесуальною перешкодою для вирішення зацікавленими особами можливих питань про відшкодування завданих збитків у порядку цивільного судочинства, під час якого з використанням й оцінкою наявних доказів, при необхідності експертних висновків чи позиції спеціалістів, суд вирішить цивільно-правові спори між сторонами у цій автопригоді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Поліщука Д.В. на постанову Яремчанського міського суду від 1.05.2024 року про відмову в об`єднанні провадження у справі залишити без задоволення, вказану постанову суду без змін.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Шалара І.В. задовольнити частково, постанову Яремчанського міського суду від 7.05.2024 року щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький