02.08.2024 Єдиний унікальний № 371/333/24
провадження № 3/371/254/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/333/24

Провадження 3/371/254/24

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши в закритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , місце служби та посада: військова частина НОМЕР_1 , старший механік-водій 3 відділення спеціального призначення 32 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення, солдат,

за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший механік-водій 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення, солдат ОСОБА_1 недбало поставився до виконання обов`язків військової служби в особливий період, який продовжує перебіг з моменту введення на території України воєнного стану Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102ІХ.

Будучи виконуючим обов`язки командира групи охорони і оборони військової техніки, на території тимчасового розташування закритого майданчика зберігання військової техніки, ОСОБА_1 не виконав покладені на нього обов`язки командира групи, що призвело до вчинення підлеглими військовослужбовцями групи, яка була призначена для охорони закритого майданчика зберігання військової техніки, грубого порушення військової дисципліни, вживання ними алкогольних напоїв, що призвело до травмування солдата ОСОБА_2 та в подальшому його смерті.

Вказані дії були вчинені 28 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити в його відсутності.

Відповідно до статті 268 КУпАП, явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 172-15 КУпАП не є обов`язковою, тому справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності правопорушника.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 15 КУпАП, за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Диспозиція частини першої статті 172-15 КУпАП передбачає настання відповідальності за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

За частиною другою статті 172-15 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби. При цьому кваліфікуючою ознакою правопорушення є його вчинення в умовах особливого періоду.

У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Крім того, згідно зі статтею 1 Закону України № 343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організації, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку що до захисту Вітчизни, належності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевості та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний. Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року № 271/2024, воєний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З огляду на наведене, особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.

Крім того, відповідно до Указу президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року з подальшими змінами, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи у суді не завершився.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-15 КУпАП, є особа, яка перебуває на військовій службі.

У частині 9 статті 1 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4 статті 24 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки, а також утримуватись шкідливих для здоров`я звичок.

За статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі статтею 119 Статуту, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Відповідно до статті 120 Статуту, командир взводу (групи, башти) зобов`язаний: неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни.

ОСОБА_1 є суб`єктом військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-15 КУпАП, оскільки є старшим механіком-водієм 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення, частини НОМЕР_2 , та з 28 лютого 2024 року був призначений черговим по парку.

Ці фактичні обставини підтверджені даними витягу витягів з наказу № 132 від 12 травня 2023 року та наказу № 58 від 27 лютого 2024 року.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю недбало поставився до військової служби за наступних обставин:

В ніч з 28 лютого 2024 року на 29 лютого 2024 року в місці тимчасового розташування закритого майданчика зберігання військової техніки по АДРЕСА_2 солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, виконуючим обов`язки командира групи охорони і оборони військової техніки, не виконав покладені на нього обов`язки командира групи, що визначені статтею 119, пунктом 10 статті 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виховання особового складу, підтримання та неухильного стеження за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни, що призвело до вчинення підлеглими військовослужбовцями групи, яка була призначена для охорони закритого майданчика зберігання військової техніки, грубого порушення військової дисципліни, вживання ними алкогольних напоїв, що призвело до травмування солдата ОСОБА_2 та в подальшому до його смерті.

Під час надання пояснень солдат ОСОБА_1 повідомив, що 28 лютого 2024 року він був призначений старшиною роти як старший групи. 28 лютого 2024 року близько 10.00 години до нього підійшов військовослужбовець та повідомив, що військовослужбовцю ОСОБА_2 стало зле і він впав біля будинку охорони. Його підняли інші військовослужбовці і посадили на лавку. Він підійшов до ОСОБА_2 та запитав що сталося, той відповів, що все добре. Незважаючи на вказаний факт, цього дня вказаний військовослужбовець вживав спиртні напої. З 20.00 до 22.00 ОСОБА_2 було погано і він часто виходив з приміщення. Близько 22.00 він почув звук падіння і вийшов в коридор, де побачив на підлозі ОСОБА_2 , повернув його на бік, його трусило, відкрив йому рота за допомогою виделки, його обличчя було синього кольору. Охорона об`єкту викликала швидку допомогу. О 22.30 годині приїхала швидка та повезла військовослужбовця до медичного закладу. Про подію нікому з управління роти чи батальйону не доповів.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за частиною другою статті 172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про військове адміністративне правопорушення КИБ № 13 від 07 березня 2024 року, пояснень ОСОБА_1 від 06 березня 2024 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року, ОСОБА_5 від 01 березня 2024 року, доповідей про факт травмування військовослужбовцем, який проходить службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 № 1942, № 1975 від 01 березня 2024 року.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Відповідно до частини другої статті 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Закриття провадження, на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Правопорушник на розгляд справи не з`явився та не висловив позицію щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з нереабілітуючої підстави, встановленої пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, є доведеним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 172-15 КУпАП, 29 лютого 2024 року.

З часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений статтею 38 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно нього за частиною другою статті 172-15 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи вказані обставини, керуючись пунктом 7 частини першої статті 247, статтями 38, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-15 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Капшук