ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024

Справа № 497/1626/24

Провадження № 3/497/728/24

17.07.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

при секретарі Божевої І.Д.,

за участю особи відносно якої складений протокол - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болграді адміністративний матеріал, який надійшов від Державної прикордонної служби, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , виданий 08 вересня 2016 року органом 5119, строком дії 08.09.2026 року,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 263825 від 06 липня 2024 року, 06.07.2024 року о 15 годині 40 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 500 м до лінії державного кордону в районі прикордонного знаку 0738/12 в напрямку с.Дмитрівка (Україна) - н.п.Валя Пержей (Республіка Молдова) було виявлено групу осіб у складі двох громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в пішому порядку незаконно поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова, чим порушили вимоги ст.9 ЗУ "Про Державний кордон України".

За даним фактом старшим інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_4 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, зазначив що не мав наміру перетнути державний кордон, вони навіть не мали з собою паспорту для виїзду за кордон, а вони зі своїм товаришем готувалися до змагань бігаючи на краю села, коли до них під`їхав автомобіль, з якого їм почали погрожувати та звинувачувати у намаганні перетнути кордон, вони були затримані та відвезені до ТЦК де й під погрозою написали пояснення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підставою притягнення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до юридичної відповідальності, є наявність у діях цієї особи складу правопорушення визначеного статтею КУпАП.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення визначається сукупністю ознак, які характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

При цьому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, та місце і час його вчинення.

У справі, що розглядається дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає в діях щодо перетинання або спроби перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску.

Дослідивши та проаналізувавши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що вони не доводять винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №263825 від 06.07.2024 вбачається, що цього ж дня о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_1 спільно з громадянином ОСОБА_5 здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону поза межами пунктів пропуску, оскільки були виявлені на відстані 500 м до лінії державного кордону в районі прикордонного знаку 0738/12 в напрямку с.Дмитрівка (Україна) - н.п.Валя Пержей (Республіка Молдова) (а.с.1).

Згідно ч.1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП є слушними, оскільки у ньому не зафіксовано конкретні дії ОСОБА_1 та його співучасника, які були вчинені з метою незаконного перетину кордону, а сам по собі факт їхнього виявлення на ділянці місцевості не свідчить про намір вчинити правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів, які б підтвердили спробу незаконного перетину ОСОБА_1 державного кордону: фото- чи відеофіксацію місця виявлення, схему місцевості із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону, що у свою чергу позбавляє суд можливості повно та всебічно дослідити фактичні обставини справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки зазначені в ньому обставини не підтверджуються іншими доказами.

Окрім цього, ставлячи у вину ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення у співучасті, уповноважений орган не долучив до матеріалів справи відомостей щодо співучасника ОСОБА_3 даних, які б ідентифікували його особу чи свідчили б про спільні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Слід зауважити, що у матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, а отже, у ОСОБА_1 не було виявлено речей чи документів, які б могли свідчити про намір перетину державного кордону. Навпаки, ОСОБА_1 мав при собі паспорт громадянина України, а не закордонний (а.с.8).

У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що належних доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону спільно з ОСОБА_5 , посадовими особами ДПСУ не було надано і у матеріалах справи не міститься.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Підсумовуючи наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З наданих суду матеріалів вбачається, що вина ОСОБА_1 не доведена належними, допустимими і достатніми доказами і ґрунтується лише на його власних свідченнях, наданих за відсутністю захисника, а тому, оскільки усі сумніви, виявлені в ході розгляду справи розцінюються на користь особи, що притягується до відповідальності (ст. 62 Конституції України), враховуючи презумпцію невинуватості, згідно якої особа не має доводити свою невинуватість, - суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження існування складу правопорушення, передбаченого ст. 204 ч.2 КУпАП в діях ОСОБА_1 , у скоєнні якого 06.07.2024 він обвинувачується, та, навіть не вбачається достатніх доказів на підтвердження існування самої події правопорушення.

Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1.ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення за ст. 204-1 ч.2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 55 і 62 Конституції України, ст.ст. 204 ч.1 ,247, 268, 278, 280, 287-289, 294 КУпАП, ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца