Справа№751/2070/24
Провадження №3/751/1227/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Яременко І.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.02.2024 о 15 год 00 хв, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру: намагався вигнати її з місця проживання, виражався нецензурною лайкою, висловлював погрози, завдавав побиття, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого було завдано шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

У судове засідання особа, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 , не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через оголошення на веб-сайті Судова влада України, поштові повідомлення повернуті на адресу суду не врученими з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до практики Європейського суду, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Крім того, як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка обізнана про судовий розгляд, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, беручи до уваги загальнодоступність інформаційних відомостей щодо місця і часу розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила обставини вчинення її сином домашнього насильства щодо неї, однак, вказала, що така поведінка сина пояснюється тим, що він приймав участь у бойових діях, від чого постраждала його психіка, у нього присутні галюцинації, але до лікарні він у добровільному порядку звертатись не бажає, тому побоюючись, вона викликала поліцію, щоб сина заспокоїли, вважає, що його потрібно лікувати. Просила не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з їх примиренням.

Заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у суді доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується дослідженими доказами у справі, зокрема: відомостями в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.02.2024 серії ВАБ № 989348; заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 23.02.2024; відеозаписом до протоколу, згідно якого ОСОБА_1 не заперечував проти вчинення дій, вказаних у протоколі; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 437535 від 23.02.2024.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, відсутність претензій потерпілої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та примирення останніх, прохання потерпілої не притягувати сина до адміністративної відповідальності; особу порушника; молодий вік та майновий стан правопорушника; відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність та таких, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за достатнє застосувати відносно ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП, оскільки накладення на правопорушника стягнення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП фактично не виконає основної мети адміністративного стягнення, викладеної в ст. 23 КУпАП, а саме: адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, суд вважає за можливе, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33-35,173-2, 251, 252, 256, 283, 284, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І. В. Яременко