Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/578/24
Провадження № 3/553/352/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.08.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ткачук Ю.А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2024 року серії ААД № 629055, 14.02.2024 о 00 год. 56 хв. в м. Полтава пр-т Миру 8А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ E200 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці. Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фіксувалась із застосуванням технічних засобів відеозапису, а саме бодікамери № 472068; 469264, згідно постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 зі змінами від 20.01.2023 внесеними постановою КМУ 57 та згідно ст. 266 КУпАП без залучення свідків. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

01.05.2024 та 02.08.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Волковим Д.В. було подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення в якому останній просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції порушено вимоги ч. 4 ст. 256 КУпАП, а саме ані до початку проведення огляду, ані після його проведення ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, що помітно з матеріалів відеозапису. Працівники поліції не могли чітко сформулювати та обґрунтувати наявні ознаки сп`яніння ОСОБА_1 і при їй визначенні було застосовано формальний підхід. Названі ознаки розбігаються з ознаками, зазначеними у протоколі, а ознака «почервоніння обличчя» відноситься до ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проведення огляду спеціальними технічними засобами, письмове направлення на проведення огляду не складалось безпосередньо на місці та не пред`являлось ОСОБА_1 для ознайомлення. Процедура огляду, зупинка транспортного засобу і складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувались під час оголошеної повітряної тривоги, відтак, патрульні поліцейські наражали на небезпеку ОСОБА_1 та інших свідків події. Відео з бодікамер та відеореєстратора проводились не безперервно, постійно переривалися з невідомих причин. Сам факт складання адмінматеріалів не містить відеозапис за період з 01 год. 40 хв. до 01 год. 55 хв., коли ОСОБА_1 підходив до патрульного поліцейського з проханням пройти огляд у медзакладі, на що поліцейським було відмовлено, посилаючись на те, що зараз вже складається адмінматеріал.

Судові засідання призначені на 01.05.2024, 30.05.2024 відкладались за клопотаннями захисника. В судові засідання призначені на 05.07.2024, 19.07.2024, 02.08.2024 року ОСОБА_1 та захисник не з`явились, 02.07.2024 захисником подано письмові заперечення, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини («Пономарьов проти України» від 03.04.2008) особа, в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Тобто ОСОБА_1 будучи обізнаним про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який перебуває на розгляді в Ленінському районному суді м.Полтави неодноразово в судові засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви від нього та його захисника про відкладення розгляду справи до суду не надходили, тому суд вважає поведінку ОСОБА_1 такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строків притягнення до адміністративної відповідальностіта уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, враховуючи письмові заперечення захисника на протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення захисника,судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розділу І пункту 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями пункту 3 та 4 розділу І вищезазначеної Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З урахуванням того, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення саме п. 2.5 ПДР України, предметом розгляду у справі є встановлення факту відмови ОСОБА_1 який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 629055 від 14.02.2024 (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.02.2024 (а.с. 2);

- відеозаписами, зробленими за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейських та відеорегістратора автомобіля поліції, які записані на dvd-дисках і знаходяться в матеріалах справи, на яких зафіксовано рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ E200 д.н.з. НОМЕР_1 , та момент зупинки його представниками патрульної поліції. Після зупинки працівником патрульної поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. В свою чергу, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, зазначивши, що його права і обов`язки йому зрозумілі. Після складення протоколу ОСОБА_1 протокол підписав, пояснень не надавав.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 , ознайомившись зі вказаним протоколом, підписав протокол без будь-яких застережень, крім того особисто підтвердив, що йому зрозумілі його права і обов`язки, засвідчивши це, як у протоколі своїм підписом, так і відповіддю на запитання поліцейського, що зафіксовано на відеозаписі.

Щодо доводів сторони захисту стосовно того, що поліцейськими було виявлено та названо формальні ознаки алкогольного сп`яніння, без їх підтвердження, а така ознака, як почервоніння обличчя, не є ознакою алкогольного сп`яніння, відповідно до п.3 Розділу І Інструкції, суд зазначає, що виявлення ознак сп`яніння відноситься до дискреції співробітників поліції, оскільки відповідно до ст. 6 КУпАП працівники поліції здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню. Крім того, відповідно до Закону України «Про поліцію» Національна поліція - орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Отже, саме на співробітників поліції покладено обов`язок, при виявленні в водія ознак сп`яніння, пропонувати та проводити відповідний огляд із використанням спеціальних технічних засобів. Таким чином, факт невідповідності положенням Інструкції та протоколу переліку ознак сп`яніння, що були виявлені і озвучені працівником поліції, не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника, що долучений відеозапис не є безперервним, суд зазначає, що оцінює вказані відеозаписи в сукупності та взаємозв`язку із іншими доказами. При цьому керується вимогами ст.251, 252 КУпАП, та констатує, що вказані відеозаписи дозволяють, в сукупності з іншими доказами, встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме щодо: дати, часу, місця та суті вчиненого адміністративного правопорушення. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Інші доводи сторони захисту не спростовують висновку суду про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Отже, суд вважає доведеним, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією даної статті.

Також, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в вигляді 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283-285 КУпАП, ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня винесення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо така скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук