Справа № 455/638/24 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П.
Провадження № 33/811/964/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю адвокатів Пецкова В.Д. та Щербакова М.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року,

встановив:

постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України, місце знаходження: м.Київ, вул.Липська, будинок №18/5, поштовий індекс 01601, отримувач коштів: ГУК м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 15.03.2024 року о 22 годині 57 хвилин в м. Добромиль по вул.Хирівській, Самбірського району Львівської області, керувала автомобілем марки «Volkswagen Vento 1.8», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинила правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

На цю постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року щодо неї та закрити провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною і такою, що суперечить вимогам ст.19 Конституції України, положенням КупАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що містяться у матеріалах справи.

Стверджує, що зупинка її транспортного засобу була безпідставною, оскільки вона - як водій не допустила будь-яких порушень правил дорожнього руху за які її слід було зупинити, відтак всі наступні вимоги працівників поліції вона не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо неї не можуть бути належними та допустимими доказами.

Звертає увагу на те, що просила працівників поліції щоб відеозапис здійснювався безперервно, пояснила їм, що наркотичних речовин чи алкогольних напоїв не вживала і не вживає взагалі і на вимогу працівників поліції була згідна пройти медичний огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, оскільки не довіряє будь-яким приладам, що пропонують працівники поліції і які не мають належних засобів повірки та сертифіката відповідності.

Наголошує, що мали місце грубі порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного законодавчими актами, зокрема: тривале утримування у медичному закладі; неодноразове змушування дихати у прилад «Драгер»; лікар Бонецька О.М. не пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством; не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце складання протоколу; а також у фабулі протоколу та в рапорті працівника поліції має місце розбіжність щодо часу вчинення правопорушення; не долучено доказів на підтвердження правомірності дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу; відеозапис є нечіткий та не ведеться безперервно; другий примірник протоколу вручено не було

Стверджує, що поведінка ОСОБА_1 спокійна, адекватна, вимоги працівників поліції вона виконувала без будь-яких заперечень.

Заслухавши доводи адвокатів Пецкова В.Д. та Щербакова М.Я які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки керувала автомобілем марки «Volkswagen Vento 1.8», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №548769 від 16.03.2024 року, рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 16.03.2024 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.03.2024 року, тестуванням на алкоголь до протоколу серії ААД №548769 від 16.03.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1667644 від 15.03.2024 року, відеозаписами події від 16.03.2024 року, з яких відомо, що ОСОБА_1 , 15.03.2024 року о 22 годині 57 хвилин в м.Добромиль по вул.Хирівській, Самбірського району Львівської області, керувала автомобілем марки «Volkswagen Vento 1.8», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушувала ПДР, які б надавали поліцейським право на зупинку транспортного засобу апеляційний суд до уваги не бере.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржувала дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була доставлена до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшла огляд за наслідками огляду, лікар встановив, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння та склав висновок.

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №15 від 16.03.2024 року, то 16.03.2024 року о 00:30 годині було проведено огляд ОСОБА_1 . В акті чітко заначений технічний засіб для визначення вмісту етилового спирту в видихуваному повітрі. Вказано також і час його останньої повірки та результат обстеження, який склав 0,8 проміле та через 20 хв. 0,3 проміле. Також в матеріалах справи наявна роздруківка з алкотестеру Драгер 6820, в якій також зазначено час проведення тесту, дата останнього калібрування. Результат тесту Драгера 6820 був 0,47 проміле.

Результати огляду і стали підставою для складення висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції жодних сумнівів у його достовірності.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржувала, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Доводи ОСОБА_1 проте, що відеозаписи є неналежним доказом, оскільки відсутній цільний фрагмент відеозапису, не може бути прийнято до уваги, так як відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі, яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні. Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ