Справа № 510/919/24
Провадження № 3/510/575/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2024 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Бошков І.Д., розглядаючи матеріали, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, інспектора прикордонного служби 1 категорії, моториста відділення прикордонних катерів впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », меш. за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не вчиняв адміністративне правопорушення за ст.172-15 ч.2 КУпАП,
зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,
за ст. 172-15 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
За результатами службового розслідування, встановлено факт недбалого ставлення до військової служби гр. ОСОБА_1 . Так, 14.04.2024 р. з 07:00 год. по 09:00 год. інспектор спостереження гр. ОСОБА_1 , спільно з гр. ОСОБА_2 ніс службу в районі прикордонного знаку № НОМЕР_2 в п/зн «Пост спостереження». В внаслідок неналежного несення служби у вищевказаному наряді, в районі п/зн 1345 о 07:05 год. було вчинено порушення державного кордону одним громадянином України: в напрямку з України до Р. Румунія на плавзасобі через річку Дунай, який запросив одну з форм тимчасового захисту на території Румунії. Даний факт стався внаслідок порушення вимог п. 10 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 р. № 1261.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч. 2 КУпАП в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, дав пояснення по суті правопорушення. У ході розгляду справи, ОСОБА_1 , пояснив, що за ту ділянку, де пройшов правопорушник, він не відповідає. На питання головуючого, а хто несе відповідальність, ОСОБА_1 не дав відповіді.
Відповідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).
Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Крім того, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби), то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.
Абзацом п`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан та який діє на теперішній час.
Положеннями ч.1,ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.
Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, його складено в присутності правопорушника.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали справи є належними та допустимими доказами у справі та правильно взяті до уваги судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд обґрунтовано вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Вина підтверджується наступними матеріалами справи: адмінпротоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 264377 від 26.04.2024 року; висновком службового розслідування по факту порушення державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .
При розгляді справи суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовим, займає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії рульового відділення прикордонних катерів впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б). Саме прикордонники несуть усю відповідальність за те, хто перетинає кордон, законно це чи ні. Не визнання своєї вини ОСОБА_1 , суд розцінює як не бажання втратити премії, або надбавки до заробітної плати. В той же час, суд констатує факт порушення кордону України саме в тому місці, де ОСОБА_1 , спільно із ОСОБА_3 здійснювали захист кордону, що підтверджується наданими доказами. Судом встановлено, що крім ОСОБА_1 (що останній сам підтвердив у ході розгляду справи по суті) та ОСОБА_3 на прикордонній ділянці, за яку вони несли відповідальність, ніхто більше не виконував захист кордону. Вони були самі. Тобто: вина ОСОБА_1 , повністю доведена. Суд звертає увагу, що порушення при виконанні своїх прямих обов`язків, ОСОБА_1 , допущені у період дії військового стану.
Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При визначені міри та виду адміністративного стягнення враховані характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, оскільки відсутні законні підстави для застосування найсуворішого виду покарання.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 27, 33, ст. 172-15 ч. 2, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. в доход держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. у дохід держави.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Постанова після вступу в законну силу підлягає негайному виконанню.

Суддя І.Д. Бошков