Справа № 185/3927/24
Провадження № 3/185/1790/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого водієм на підприємстві «Омега», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №257973 від 07.04.2024 року слідує, що 07.04.2024 року об.11.11 год. біля провулку Самарський в с.Богданівка Павлоградського району, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено-Трафік д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 наполягав на закритті провадження у справі через чисельні процесуальні порушення, допущенні, на його думку, правоохоронним органом під час встановленні та фіксування обставин правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначав суду про те, що матеріалами провадження та наданими суду доказами не було зафіксовано факт його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Додає, що наданими доказами також не було зафіксовано зупинку його транспортного засобу у відповідності до підстав зупинки транспортного засобу, що закріплені Законом України «Про Національну поліцію», оскільки він не керував транспортним засобом, не рухався, та не порушував Правила дорожнього руху.

Крім того, вважає, що працівники поліції порушили вимоги закону й щодо безперервності фіксації правопорушення на боді-, або відео- камеру, оскільки перегляд наданого поліцейськими доказу його провини свідчить про те, що такий запис неодноразово переривався, тощо.

Також просить взяти до уваги той факт, що у справі про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.369 КК України, оскільки злякавшись зауважень з боку працівників поліції, що в нього можуть вилучити мікроавтобус, він дійсно пропонував працівнику поліції неправомірну вигоду, між ним з адвокатом та прокурором 16.04.2024 року була укладена Угода про визнання винуватості. В цій Угоді зазначено, що в місці події патрульними було виявлено, а не зупинено під його керуванням автомобіль, в якому він знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З ясувавши позицію особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, й данні, що містяться в наданому суду відео-доказі, проаналізувавши та зіставивши все між собою та в сукупності з вимогами діючого законодавства України, та матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.369 КК України приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повинна бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Так, згідно з вимогами ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, дослідження наявних у справі доказів, надання їм належної правової оцінки, та прийняття, в залежності від встановленого, мотивованого та законного рішення. законом.

Пунктом 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо).

Вказаних вимог Інструкції не було дотримано поліцейськими у справі відносно ОСОБА_1 під час виявлення ними та фіксації адміністративного правопорушення.

Навпаки, перегляд наданого суду відео-доказу у справі, який неодноразово переривається та не є одним цілим, свідчить про те, що відеозапис з камери поліцейського розпочинається не з того моменту, коли водій ОСОБА_1 порушуючи правила дорожнього руху керує автомобілем, в зв`язку з чим зупиняється працівниками поліції, а з того часу, коли ОСОБА_1 стоїть перед автомобілем поліцейських, повідомляє їм, що напередодні вживав алкоголь, а згодом просить поліцейських не притягати його до адміністративної відповідальності, надаючи при цьому поліцейському неправомірну вигоду.

Разом з тим, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

3) Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однак, зміст дослідженого судом відео-доказу свідчить про те, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть в полі, поза межами населеного пункту. Вказаний автомобіль не рухається та є не заведеним, та підтверджує позицію ОСОБА_1 про те, що поліцейські не зупиняли його, не пояснювали конкретну причину зупинки, тощо.

Відсутність законних підстав зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 суперечить вищезазначеним вимогам, закріпленим у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а, відтак, є незаконною.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст.35 Закону України « Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинку транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Отже, обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини в сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 інкримінується той факт, що 07.04.2024 року об.11.11 год. біля провулку Самарський в с.Богданівка Павлоградського району, Дніпропетровської області він керував автомобілем Рено-Трафік д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху.

У відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря

фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Однак, під час перегляду наданого суду відео-доказу було встановлено наступне.

Автомобіль Рено-Трафик ОСОБА_1 стоїть в полі, поза межами населеного пункту. Вказаний автомобіль не рухається та є не заведеним. Сам ОСОБА_1 стоїть перед автомобілем поліцейських, повідомляє їм, що напередодні вживав алкоголь, та просить поліцейських не притягати його до адміністративної відповідальності, надаючи при цьому поліцейському неправомірну грошову вигоду…

Разом з тим, всупереч вимогам зазначеної Інструкції, вказаним відео-доказом зафіксовано, що водій ОСОБА_1 взагалі не проходить огляд на стан сп`яніння в місці зупинки транспортного засобу поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів ( алкотестеру Драгер, тощо). Також не зафіксовано й те, що у разі відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або висловленої незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, він би був доставлений до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду.

Тобто, поліцейський на місці події не застосовував для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 спеціальні технічні засоби, дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, чим порушив вимоги згаданої Інструкції.

Відповідно до ст.22 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Під часу розгляду справи судом ОСОБА_1 зазначав, щоматеріалами провадження та наданими суду доказами не було зафіксовано факт його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він не керував транспортним засобом, не рухався, та не порушував Правила дорожнього руху. Посварившись напередодні з дружиною він придбав алкоголь, виїхав в поле край села, зупинив свій мікроавтобус, розклав його салон за для відпочинку та став вживати пиво та горілку. Коли до нього наступного дня під`їхали працівники поліції, він не керував транспортним засобом та не мав на це наміру, а спав в салоні мікроавтобуса. При цьому він зізнався поліцейським, що напередодні вживав алкоголь. Під час спілкування з правоохоронцями він злякався, що працівники поліції заберуть в нього його авто, в зв`язку з чим став пропонувати їм хабар, та згодом був затриманий. Додав, що якби запис з відео-реєстратора або камери поліцейського велась безперервно, в цьому можна було б пересвідчитись.

Зауважив, що у справі про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.369 КК України, за пропозицію працівнику поліції неправомірної вигоди, між ним з адвокатом та прокурором 16.04.2024 року була укладена Угода про визнання винуватості. В цій Угоді зазначено та погоджено сторонами Угоди, що в місці події патрульними було виявлено, а не зупинено під його керуванням автомобіль, в якому він знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказана позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не спростована наданими суду доказами.

Навпаки, з наданої ОСОБА_1 копії Угоди про визнання винуватості у справі за його обвинуваченням за ч.1 ст.369 КК України, що 16.04.2024 року була укладена між ним з адвокатом та прокурором, сторонами угоди було зазначено та погоджено, що в місці події патрульними було лише виявлено його автомобіль, а не зупинено під його керуванням.

З огляду на зміст та обсяг наданого суду відео доказу у справі, встановлені факти переривання відео-фіксації обставин справи, 17.04. 2024 року та 19.05.2024 року суд звернувся з відповідним запитом до органу поліції щодо отримання повного відеозапису фіксації подій, що відбувалися за участю ОСОБА_1 07.04.2024 року.

Вказані запити органом поліції були проігноровані.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - заслуговує на увагу.

За таких обставин необхідно вважати, що дії посадової особи правоохоронного органу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам КУпАП, а також вимогам зазначених вище Закону та Інструкцій, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із наведеними порушеннями.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази у справі відносно ОСОБА_1 , в їх сукупності, та, зокрема, враховуючи зміст наданого суду відео-доказу, суд приходить висновку, що винність вказаної особи «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.