ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/3795/24

Пров. №3/766/4197/24

28.05.2024 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Комарькової Є.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1

захисника: Кобрина С.Б.

психолога: ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

В протоколі серії ВАД №362301 від 07.03.2024 року зазначено, що 07.03.2024 року близько 18-00 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме словесно ображала і ОСОБА_3 втік з дому.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 винуватість у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала та пояснила, що 07.03.2024 року її син ОСОБА_4 пішов з дому, нічого не сказавши їй, та повернувся лише близько 18-00 год., через що вона почала його сварити, після чого він пішов в свою кімнату. Згодом вона виявила його відсутність в кімнаті та разом з чоловіком почала його шукати, знайшли його у сусідів, чоловік привів його додому, проте він знову втік та повернувся вже тоді, коли приїхали працівники поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кобрин С.Б. у своїх письмових поясненнях, підтриманих і під час судового розгляду, вказав на недоведеність інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та вважав за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- рапорт про отримання зі служби 102 заяви та реєстрації її в ЄО, за змістом якої 07.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 батьки мама ОСОБА_1 та батько сильно б`ють заявника та сестру заявника, вдарили головою у ванну та душили. Заявник ОСОБА_3 ;

- рапорт поліцейського щодо здійснених ним дій після прибуття за викликом ОСОБА_5 опитування заявника та, з огляду на його відмову лишатися з батьками, доправлення до Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні;

- письмові пояснення ОСОБА_6 , у яких вона зазначила, що є сусідкою родини ОСОБА_7 . 07.03.2024 року близько 20-00 год. до неї прийшов сусідський хлопчик ОСОБА_8 , який плакав та пояснив, що його сварила та побила мама, через що він втік з дому, додому повертатися боїться. Вона дала йому телефон і він зателефонував до поліції;

- письмові пояснення ОСОБА_5 , написані у присутності лікаря, що засвідчено підписом останнього, у яких він зазначив, що посварився з мамою та втік з дому, повернувся пізно, хоче повернутися до батьків, бо дуже любить їх. Зателефонував до поліції зі злості;

- свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_1 ;

- ксерокопія паспорта ОСОБА_1 ..

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст. 173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 якого домашнє насильство -діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків (ч. 1 ст. 5 Закону).

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії.

Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу їй інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Матеріали справи свідчать про те, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, фактично ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи і, до того ж, містять протиріччя.

Безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_8 надав пояснення про те, що 07.03.2024 року зранку він пішов гуляти та повернувся пізно ввечері, не попередивши батьків про таку тривалу відсутність. Мама почала його за це сварити. У відповідь на це він почав висловлювати своє незадоволення її зауваженнями, а згодом пішов до сусідки пожалітися на такі дії мами, попросив у неї телефон та зателефонував до поліції і, будучи сердитим на маму, повідомив, що вона його побила, хоча насправді такого не було. Сварки між ним та мамою відбуваються рідко, всім їм передує його провина, пов`язана з його поведінкою, яку він не узгоджує з батьками, після його обурюється у відповідь на їхні зауваження.

Інших достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_5 , матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. В пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, поширюючи стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, сформував позицію, відповідно до якої суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції (справи «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016).

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Досліджені судом докази у сукупності дають підстави для висновку про те, що дії ОСОБА_1 стосовно свого сина були спрямовані на здійснення виховного впливу на нього і не призвели до наслідків, за змістом яких вчинені нею заходи можна було би розцінити як домашнє насилля психологічного характеру в контексті визначення цього поняття, яке наведене в Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому суд зазначає, що посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не тільки не була обмежена, а і мала найбільш сприятливі умови для належної перевірки факту завдання чи ймовірної можливості завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_5 з огляду на те, що з моменту приїзду поліцейських за викликом останнього він перебував під контролем працівників поліції, а після цього у дитячому медичному закладі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки достатніх підстав визнати, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_5 , як про це зазначено у протоколі, суд не знаходить, так як досліджені судом докази не дають підстав зробити про це беззаперечний висновок, а тому всі сумніви щодо доведеності її вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення необхідно тлумачити на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяН. В. Корольчук