Справа №573/45/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Терещенко О.І.
Номер провадження 33/816/569/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Даценка А.М., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресо: АДРЕСА_1 , працює водієм у ПАТ «Сумиобленерго»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 01 січня 2024 року о 05 год. 34 хв. у м. Білопіллі по вул. Соборній, керував транспортним засобом Мазда, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїхвимог, апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним вказаного правопорушення, що свідчить про безпідставність складання саме відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як зазначає апелянт, відеозапис, який був врахований як доказ його винуватості, не містить даних про рух транспортного засобу, керування цим автомобілем саме ним, з нього, також, не вбачається, що поліцейські повідомляють, що стало підставою для зупинки його транспортного засобу. Крім того, у протоколі відсутні посилання на технічний прилад, яким вказаний відеозапис було здійснено, а в описі відеофайлів, які на ньому містяться, відсутні дані про виробника реєстратора, його марку, модель та серійний номер, що унеможливлює його ідентифікацію.

Також, апелянт зауважує, що при розгляді даної справи, суддею були враховані пояснення ОСОБА_2 , який був допитаний у якості свідка, проте, такий доказ не можна вважати належним та допустимим, оскільки зазначена особа є працівником поліції та складав відносно нього протокол.

Апелянт зазначає, що він постійно говорив поліцейським, що транспортним засобом не керував, однак, такі його пояснення були останніми проігноровані, і суддя, також, не врахував його категоричних заперечень своєї вини та обставин, зазначених у протоколі.

Вказані обставини, як зазначає ОСОБА_1 , свідчать про те, що оскаржувану постанову судді суду першої інстанції вважати законною та обґрунтованою підстави відсутні, у зв`язку з чим дане рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Даценка А.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснював, що 01 січня 2024 року після 5 години на автомобіліМазда, р.н. НОМЕР_2 приїхав до школи №1 в м. Білопіллі на зустріч з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як останній хотів подивитися його автомобіль з метою придбання. ОСОБА_4 обдивився автомобіль та захотів на ньому проїхатися і сів за кермо, а вони з ОСОБА_3 сіли на пасажирські місця. Коли рухалися по вул. Соборній, автомобіль заглох і ОСОБА_4 з`їхав на узбіччя. Так як автомобіль він не зміг завести, за кермо пересів він ( ОСОБА_1 ) і став заводити його. В цей час до них під`їхали працівники поліції, які незаконно звинуватили його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся і автомобілем у момент зупинки не керував. Окрім того, події відбулися між багатоквартирними будинками № АДРЕСА_2 , а в протоколі зазначено, що він складений по АДРЕСА_3 . Також у протоколі не правильно зазначений номер автомобіля, яким він керував.

Крім того, у судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_2 інспектор СРПП ВП№1 (м. Білопілля), який відносно ОСОБА_1 складав протокол за ч. 1 ст. 130 КупАП.

У своїх пояснення свідок вказував на те, що 01 січня 2024 року, близько 05:30 год, по вул. Соборній у м. Білопіллі був зупинений водій автомобіля Мазда темного кольору. Саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в момент його зупинки, а ще в автомобілі був лише один пасажир. Номер автомобіля ним був зазначений саме той, який був на ньому спереду та позаду, а помилковим у протоколі є лише те, що він вказав, що ОСОБА_1 керував власним автомобілем.

Також, у суді були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснювали, що автомобілем до зупинки керував ОСОБА_4 , а потім вони з ОСОБА_1 помінялися місцями, бо ОСОБА_4 не зміг завести автомобіль.

Проте, критично оцінивши такі показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена суддею з врахуванням даних протоколу про адміністративне правопорушення від 01 січня 2024 року серії ААД №283954, показань свідка ОСОБА_2 та відеозапису, який було долучено до матеріалів працівниками поліції.

Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції як доказ винуватості ОСОБА_1 було проглянуто і апеляційним судом під час підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

На ньомузафіксовано, як зупинка транспортного засобу Мазда, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору з типом кузова седан, так і те, що вказаним автомобілем керував саме ОСОБА_1 , який, як водій, на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, відповів відмовою, що і стало підставою для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що у протоколі відсутні посилання на технічний прилад, яким вказаний відеозапис було здійснено, а в описі відеофайлів, які на ньому містяться, відсутні дані про виробника реєстратора, його марку, модель та серійний номер, що унеможливлює його ідентифікацію, то на думку апеляційного суду, вказані доводи є надуманими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до Порядку зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24 листопада 2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу ІV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Згідно Інструкції №100 працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Згідно п.5.2 Інструкції №100 відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції надаються працівникам Департаменту патрульної поліції та управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними функціональних обов`язків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі зафіксовані події, за яких відносно ОСОБА_1 був складений протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ніким не заперечується і вказуючи на те, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не повинен був враховуватись суддею як доказ його винуватості, останній конкретно не зазначає, які саме положення вищевказаних Інструкцій не були дотримані працівниками патрульної поліції при використанні нагрудних відеокамер.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом неправомірно було враховано показання ОСОБА_2 , з посиланням на те, що зазначена особа є працівником поліції та складав відносно нього протокол, то вони є безпідставними, оскільки на підтвердження того, що між останнім та ОСОБА_1 існували неприязні відносини, чи що даний свідок обмовив останнього чи зацікавлений у розгляді даної справи, надано не було.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що у даній справі достатньо доказів, якими підтверджується як керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмова від проходження огляду на стан сп`янінняу встановленому законом порядку, що було вірно враховано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, правильність висновків якого доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень при цьому під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.