Справа № 738/817/24 Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В.
Провадження № 33/4823/635/24
Категорія - ч. 3 ст. 126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Холостенка О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 03 квітня 2024 року, о 13 год. 48 хв., ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої постановою державного виконавця Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04 лютого 2024 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керував автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом STAS, д.н.з. НОМЕР_2 , по а/д Чернігів - Мена - Сониця - Грем`яч, 4 км, с. Локнисте Чернігівського району Чернігівської області, чим порушив ст.15 ЗУ «Про дорожній рух»

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Холостенко О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутності в діях його довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Акцентує увагу на тому, що постанова держвиконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була винесена помилково, оскільки у ОСОБА_1 фактично була відсутня заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі. Посилається на те, що розгляд справи в місцевому суді було здійснено без участі ОСОБА_1 , що позбавило останнього можливості надати свої пояснення з приводу даних обставин події, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Також, на адресу апеляційного суду було надіслано додаткові письмові пояснення, у яких на переконання апелянта, надані матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора. Захисник зазначає, що в справі відсутні докази того, що його довіритель був обізнаний з наявністю постанови державного виконавця про обмеження спеціального права, що, на думку апелянта, виключає в його діях склад даного адміністративного правопорушення.

При цьому, захисник просив розглянути справу без їх участі, вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримує.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № від 03.04.2024 року, ОСОБА_1 03 квітня 2024 року, о 13 год. 48 хв., будучи особою, стосовно якої постановою державного виконавця Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04 лютого 2024 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керував автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом STAS, д.н.з. НОМЕР_2 , по а/д Чернігів - Мена - Сониця - Грем`яч, 4 км, с. Локнисте Чернігівського району Чернігівської області, чим порушив ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» (а.с.3).

Доводи захисника про те, що постанова держвиконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була винесена помилково, оскільки у ОСОБА_1 фактично була відсутня заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі не є слушними, з огляду на те, що останнім не було надано жодного доказу у підтвердження даного факту, а матеріали справи такої обставини не містять.

Що стосується посилань захисника на те, що матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, а отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису, то суд апеляційної інстанції не може прийняти їх до уваги, оскільки у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, що в даному випадку і відбувалось, і порушень з боку працівників поліції щодо ведення фіксації обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Разом з тим, згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Так, з відеозаписів убачається, що водій ОСОБА_1 не був обізнаний про заборону на керування транспортними засобами, пояснював працівникам поліції, що дане обмеження можливо виникло внаслідок несплати штрафу за порушення ним Правил дорожнього руху.

Також, із матеріалів даної справи вбачається, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 не було отримано копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та відповідно не було відомо про наявність стосовно нього такого обмеження, а відтак, він не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання будь - яких наслідків, що дає підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу.

При цьому, працівниками поліції не було надано доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами і даний факт матеріалами справи також не підтверджено.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, судом першої інстанції при розгляді даної справи вказані норми не дотримано, з огляду на таке.

Згідно матеріалів справи, 05 червня 2024 року судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Як убачається з матеріалів справи, адреса місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , але суд помилково направив рекомендоване повідомлення на вказану адресу без зазначення номеру квартири. При цьому, у постанові вказав, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, чим припустився помилки та допустив порушення приписів ч.1 ст. 268 КУпАП, і як наслідок, права на захист останнього.

За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику - адвокату Холостенку О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Холостенка О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити, на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач