Справа № 469/286/24
Провадження № 33/812/309/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Травкіною В.Р.,

за участю захисників - Реви Д.С. і Реви С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником адвокатом Тищенком Станіславом Юрійовичем, на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2024 року серії ААД № 582272 18 лютого 2024 року о 19:25 год. на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 730» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (незв`язна мова, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук). Від продуття алкотестеру Drager на місці зупинки та проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Тищенко С.Ю. - подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначав, що ОСОБА_1 безпідставно визнано винним, а обставини встановлені судом першої інстанції не відповідають дійсності, зокрема вказує, що ОСОБА_1 керував автомобілем тверезий, з суворим дотриманням правил дорожнього руху, рухався на війну з міста Миколаєва, що на долученому відеозаписі зафіксовано лише рух автомобіля, проте не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу та особу, яка саме керувала автомобілем, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на алкоголь, не отримував направлення до медичного закладу, а працівник поліції навмисно тягнув час та не вчиняв жодних дій щодо супроводження до медичної установи. Наявне в матеріалах справи відео є приривистим спочатку машина стоїть на дорозі, а згодом на узбіччі, коли підійшов поліцейський до автомобіля запис на відеокамері поліцейського не здійснювався. Вважає, що матеріалах справи відсутні будь які дані, що підтверджують обставини винуватості ОСОБА_1 . Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм КУпАП на підставі неналежних та недопустимих доказів, що всі звинувачення будуються на протоколі працівника поліції, який юридично зацікавлений у його складанні, що є порушенням закону. Крім того, захисник Тищенко С.Ю. звертає увагу на те, що в протоколі міститься недостовірна інформація, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, однак зазначене не відповідає дійсності та спростовується наданим відеозаписом, де ОСОБА_1 зазначає, що готовий їхати та проходити медичне освідчення. Також апелянт посилається на те, що відмову від проходження огляду оформлено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не оформлювався і водію не вручався. Апелянт вказує, що працівники поліції проводили огляд ОСОБА_1 із застосуванням технічного засобу відеозапису, тому незрозуміло, навіщо залучались свідки, які повинні залучатися в разі неможливості застосування таких засобів. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем в порядку ст.266 КУпАП. На думку апелянта, такі дії працівників поліції порушують ст. 266 КУпАП та були направлені на безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисники особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги. Також, посилаючись на те, що вони є новими представниками ОСОБА_1 просили врахувати, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 , час вчинення правопорушення, зазначений у наявній в матеріалах справи постанові про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП 19 год 40 хв, тоді як час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП 19 год 25хв., отже ці документи суперечать один одному в площині часу. Також вказують, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на які саме технічні засоби здійснювалась фіксація вчиненого правопорушення, а також що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним. Також в протоколі відсутній підпис правопорушення в графі про роз`яснення його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд. Звертають увагу, що на відеозапису ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі, а працівник поліції все рівно більше 10 разів продовжував повторювати «чи будете проходити огляд на стан сп`яніння?», крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та в нього не вилучалось посвідчення водія та не видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність акту тимчасового затримання транспортного засобу та запис у протоколі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Згідно з ч. 1 ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2024 року серії ААД № 582272 18 лютого 2024 року о 19:25 год. на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 730» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (не зв`язна мова, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук). Від продуття алкотестеру «Drager» на місці зупинки та проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Вказаний протокол складений за участю свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписаний цими свідками.

ОСОБА_1 також власноручно підписав протокол без зауважень. Письмових пояснень по суті порушення не надав.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В письмових поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначено, що 18.02.2024 його було запрошено у якості свідка та в його присутності поліцейськими було запропоновано водієві транспортного засобу «BMW» на іноземній реєстрації пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 від проходження Драгер відмовився, в медичний заклад їхати також відмовився (а.с. 1).

Аналогічні за змістом письмові пояснення були надані працівникам поліції у свідка ОСОБА_5 (а.с. 2).

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відео зйомкою на нагрудний відеореєстратор та на автомобільний відеореєстратор. З відеозапису, зробленого на автомобільний відеореєстратор, вбачається, що працівники поліції переслідували автомобіль ОСОБА_1 та наздогнали його, коли той зупинився на узбіччі.

З відеозапису зробленого на нагрудний відеореєстратор, вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, на що останній відповів відмовою, зазначивши при цьому, що він тверезий (відео 00:44-45), після чого працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що ОСОБА_1 спочатку погоджувався, проте відмовлявся виходити з автомобіля та їхати з працівниками поліції до медичного закладу, казав що, працівники поліції все перекрутили, що він їде на війну, що спав в машині на узбіччі, а працівники поліції його розбудили, що оскільки він військовий, то потрібно викликати військових. Після чого на остаточну пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду ОСОБА_1 повідомив: «нікуди я не їду, визивайте ВОХР» (відео 3:56-4:00). Поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено працівником поліції штучно, з порушенням КУпАП, що всі звинувачення будуються виключно на протоколі працівника поліції

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи, зокрема проведену працівниками поліції відеозйомку та пояснення свідків.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження захисника Тищенка С.Ю. про те, що в протоколі міститься недостовірна інформація, а саме - що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, що на відеозаписі ОСОБА_1 зазначає, що готовий їхати та проходити медичне освідчення, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №582272, підписано власноручно ОСОБА_1 без будь - яких застережень щодо складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння або бажання пройти такий огляд в медичному закладі. Вказане узгоджується з даними відеозапису, з якого вбачається, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 хоча і говорив спочатку про те, що згоден проїхати в медичний заклад, однак своєю поведінкою цьому не сприяв та наголошував на тому, що він військовий та потрібно викликати ВОХР, після чого зовсім відмовився їхати до медичного закладу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним з обов`язків особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до норм законодавства, є обов`язок пройти огляд на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння. При цьому не має значення для правової кваліфікації дій такої особи як адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, мотиви та причини відмови від проходження такого огляду. Тому твердження ОСОБА_1 під час пропозиції працівника поліції пройти медичний огляд про те, що він військовий і тому потрібно викликати військових, не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу Збройних Сил України або іншого утвореного відповідно до законів України військового формування та виконував свої обов`язки військовослужбовця. За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції правомірно здійснювався в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження й доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що на доданому до матеріалів справи відеозаписі не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу та яка саме особа керувала автомобілем. Так, на відеозаписі з відеореєстратора службового авто зафіксовано, як 18 лютого 2024 року о 19:10 год. екіпаж патрульної поліції наздоганяє автомобіль «BMW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після подання сигналу про зупинку, транспортний засіб зупиняється на узбіччі, до нього відразу підходять двоє співробітників патрульної поліції. Далі відеозапис продовжується з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та за кермом даного автомобіля з увімкненим світлом знаходиться ОСОБА_1 .

Підстав не довіряти наданим працівниками поліції відеозаписам у суду апеляційної інстанції немає.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №858322 від 18 лютого 2024 року, відповідно до якої, 18 лютого 2024 року о 19:40 год. на автомобільній дорозі «Одеса Мілітополь- Новоазовськ» водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 730» реєстраційний номер НОМЕР_2 темну пору доби, в авто не горіла лампа лівої фари у режимі ближнього світла, чим порушив п.п. 31.4.3 «в», а також при зупинці не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП. Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис. В суді апеляційної інстанції захисники Сопінюка О.Д. пояснили, що зв`язку із зайнятістю на військовій службі ОСОБА_1 вказану постанову не оскаржував.

Зазначення в постанові БАД №858322 від 18 лютого 2024 року часу вчинення правопорушення ОСОБА_1 транспортним засобом в 19:40, а в протоколі серії ААД №582272 від 18 лютого 2024 року «19:25» не свідчить про те, що саме в протоколі зазначений не правильний час. Крім того, вказана технічна помилка в зазначенні часу керування (різниця в часі незначна), здійснене поліцейським, не вплинула на правильність встановлення події правопорушення, викладення змісту правопорушення та можливість для суду перевірити обставини щодо вчинення/невчиненню цією особою правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що фіксація відмови від проходження огляду оформлено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме, що під час проведення огляду ОСОБА_1 не складалось направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, а також що працівник поліції навмисно тягнув час та не вчиняв жодних дій щодо супроводження до медичної установи, апеляційний суд також відхиляє, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння працівник поліції виписує у разі бажання особи пройти огляд в медичному закладі, тоді як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із чим не було необхідності виписувати направлення та доставляти його до медичного закладу.

Апеляційний суд не погоджується з посиланнями в апеляційній скарзі на те, що застосування працівниками поліції технічних засобів відеофіксації під час проведення огляду, а також залучення свідків при цьому, свідчить про необ`єктивність дій працівників поліції та порушення огляду у відповідності до ст. 266 КУпАП

Так, працівники поліції проводили огляд ОСОБА_1 із застосуванням технічного засобу відеозапису, який було долучено до матеріалів справи, тому залучення свідків було не обов`язково. Проте залучення свідків під час проведення огляду водія на стан сп`яніння та відібрання у них пояснень не свідчить про порушення процедури проведення такого огляду.

Доводи захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на які саме технічні засоби здійснювалась фіксація вчиненого правопорушення та що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним не заслуговують на увагу. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, містять відеофайли, які є цілісними та безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. На відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, а саме на відеофайлі з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції зафіксовано рух транспортного засобу «BMW 730» номерний знак НОМЕР_1 та його зупинку, на відеофайлі з боді-камери працівника поліції зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, вказане підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де зазначено, що 18.02.2024 в їх присутності поліцейськими було запропоновано водієві транспортного засобу «BMW» на іноземній реєстрації пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій від проходження Драгер відмовився, в медичний заклад їхати також відмовився.

Не зазначення у протоколі номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, не свідчить про неналежність цього доказу, оскільки відповідно до вимог ст.256 КУпАП вказана інформація не є обов`язковою для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, передбачені ст. 283КУпАП та стосуються змісту постанови про адміністративне правопорушення, а не протоколу про адміністративне правопорушення, про що і йдеться у постановах Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, на яку посилаються захисники.

Доводи захисника Реви Д.С., що протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису ОСОБА_1 про роз`яснення його прав не заслуговує на увагу, оскільки в протоколі відсутня така графа, а є лише графи «особа яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та «підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності» де міститься підпис ОСОБА_1 .

Твердження в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не підтверджуються матеріалами справи. Зокрема з матеріалів відеозапису вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування автомобілем (відео 19:36:13- 19:36:16).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не вилучили у ОСОБА_1 посвідчення водія не впливає на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, ншої інформації, що характеризує ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. При цьому, апеляційний суд враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Тищенком Станіславом Юрійовичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць