ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/393/24Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І.
Провадження № 33/817/514/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Винту Є.Ю. на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 11 квітня 2024 року о 21 годині 42 хвилини по вул.Залізничній в м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував автомобілем марки TOYOTA Land Cruser д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, не стійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager 6820 та огляду в Лановецькій КНП Лановецької міської ради водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Винта Є.Ю. просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не дав можливості ОСОБА_1 скористатись правом на захист, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що на думку сторони захисту є грубим порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив захиснику у клопотанні про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також проігнорував клопотання про відкладення розгляду справи. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому керування транспортним засобом необхідне ОСОБА_1 безпосередньо для виконання свого обов`язку з захисту Батьківщини. Також, сторона захисту просить суд врахувати, що порушення ПДР, яке допущене ОСОБА_1 , хоча і містить ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, виходячи з його фактичних обставин, яке не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, з урахуванням наведеного вище, дає підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст.22 КУпАП, із закриттям провадження по справі в порядку, передбаченому ч.2 ст.284 КУпАП.

В судове засідання 11 липня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Винту Є.Ю. не з`явились, заяв про відкладення апеляційного розгляду та повідомлень про поважність причин неявки до апеляційного суду не подали, хоча апеляційним судом було надіслано судову повістку за місцем проживання ОСОБА_1 та на електронну адресу його захисника, які вказані в його апеляційній скарзі. Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність визначених ч.6 ст.294 КУпАП підстав для проведення апеляційного розгляду без їх участі.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Апеляційним судом встановлено, що захисник Ратушко Б.В., в своїй апеляційній скарзі, не заперечує доведеності події та ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 проте порушує питання про закриття адміністративного провадження за малозначністю діяння останнього.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, а тому правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин справи і кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не підлягає перевірці в ході апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи (а.с.23).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги подане письмове клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, не є підставою для скасування оскарженої постанови від 27 травня 2024 року.

Окрім того, зазначені доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст. 268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення та користуватися правовою допомогою адвоката, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду. Однак, в судове засідання як ОСОБА_1 так і його захисник не з`явилися, що свідчить про їх небажання особисто реалізувати вказані процесуальні права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив захиснику у клопотанні про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції заслуговують на увагу, але є такими, що не спростовують висновків судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про можливість застосування до ОСОБА_1 ст.22 КУпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, згідно примітки до ст.22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених ч.4 ст.121, ч.5 ст.122, статтями 122-2, 122-4, ч.3 ст.123, ч.2-5 ст.126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати вимоги ст.22 КУпАП цій справі, як про це просить захисник.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би давали апеляційному суду підстави для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Винту Є.Ю. залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя