Справа №575/33/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - В`юник Н. Г.
Номер провадження 33/816/591/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 575/33/24 за апеляційною скаргою захисника ШЕВЧЕНКА Р. В. на постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21.02.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шевченка Р. В.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ШЕВЧЕНКО Р. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки наявні в справі відеозаписи не є безперервними, не підписані електронним цифровим підписом, а зафіксовані на них обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду в лікарні суперечать складеному пізніше направленню на огляд, тому є неналежними доказами. У справі відсутній акт огляду на стан сп`яніння та відомостей про відсторонення ОСОБА_2 від керування т/з.

Постановою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21.02.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 05.01.2024 о 18:37 в с. Кириківка по вул. Ляшківська, 6 Охтирського району Сумської області, керував т/з ВАЗ 2104, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора Alkotest 6820 або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 009563 від 05.01.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відповідно встановленого порядку відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема, відеозаписами з спеціальних технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини зупинки т/з, встановлення особи, яка керувала т/з засобом, яким виявився ОСОБА_2 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду у зв`язку із виявленими ознаками як на місці зупинки т/з, так і в найближчому медичному закладі (а. с. 6).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, ОСОБА_2 , як особа, яка в цей день керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, відомості про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення та його підпису.

Доводи апеляційної скарги захисника Шевченка Р. В. з приводу того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня», а від проходження такого у КНП «Великописарівська районна лікарня» не відмовлявся, на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, з яких, серед іншого убачається, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на місці зупинки т/з ОСОБА_2 відмовляється, прослідувати до КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» також відмовився. При цьому бажання щодо проходження медичного огляду в будь-якому іншому медичному закладі не висловлював.

Не можуть бути прийнятими до уваги і твердження апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказів відеозаписів з технічних засобів працівників поліції, оскільки доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП). При цьому з самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали справу про адміністративне правопорушення, а також ніким не заперечується той факт, що події за участю ОСОБА_2 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписом мали місце та відносяться саме до цієї справи.

Апеляційний суд також не погоджується і з доводами захисника про те, що дані відеозаписи не підписані електронним цифровим підписом, оскільки норми КУпАП не містять положень, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення диски з відеозаписами події, були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у даній справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівники поліції не надали його підзахисному відповідне направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а наявне в матеріалах справи містить відомості про направлення останнього до іншого медичного закладу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у тому числі і у закладі охорони здоров`я.

Системний аналіз положень ст.266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала т/з на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п. 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку), проте не у випадку зафіксованої належним чином відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я загалом.

Отже, поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

В даному випадку водій на вимогу поліцейського проїхати до медзакладу для проходження огляду у зв`язку із відмовою проходження такого на місці зупинки т/з в категоричні формі відмовився.

Крім того, положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст. 266 КУпАП, долучення направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не передбачається, оскільки направлення складається поліцейськими і надається для відповідного працівника/лікаря закладу охорони здоров`я. Тобто, законом не передбачено обов`язкове вручення направлення, оскільки такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу, від якого ОСОБА_2 відмовився.

Твердження захисника про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування т/з не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи захисника не спростовують вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів.

В ході апеляційного перегляду постанови судді не встановлено, що отримання доказів у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП відбулось із істотним порушенням прав та свобод людини, а також не підтверджено вчинення неправомірних дій працівниками поліції при виявленні правопорушення та складанні відповідного протоколу.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21.02.2024 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ШЕВЧЕНКА Р. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов