КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5766/24
№ апеляційного провадження: 33/824/3020/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Широкоряда Ярослава Романовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року під головуванням судді Заруби П.І., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 18 лютого 2024 року о 16-й год. 30 хв. в м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Березняківська із сторони вул. Юрія Шумського, при виїзді на головну дорогу вул. П. Радзіня, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (надати перевагу в русі), та не був уважним, що призвело до зіткнення із автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. П. Радзіня. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив розділ 33 ПДР України. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 14 травня 2024 року адвокат Широкоряд Я.Р. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження.

В обґрунтування вимог зазначав, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснювалося не уповноваженими на те поліцейськими екіпажу «Рубін-0403», який був уповноважений виконувати завдання на посту поліції, що знаходився недалеко від місця ДТП та не мав жодних правових підстав займатися оформленням ДТП, враховуючи, що на місце пригоди через лінію «102» було здійснено виклик поліції, які прибули за декілька хвилин після виклику.

Вказує, що враховуючи, що матеріали ДТП з ознаками кримінального правопорушення в порядку статті 253 КУпАП було направлено для досудового розслідування, звідки повернулися назад до адміністративної практики Управління патрульної поліції лише 11 березня 2024 року, то протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №498677 від 18 лютого 2024 року з очевидними ознаками фальсифікації не міг бути складений раніше аніж 11 березня 2024 року.

Посилається на те, що протокол серії ААД №498677 від 18 лютого 2024 року та схема місця ДТП всупереч гарантованому особі праві на захист були складені без участі ОСОБА_1 , якого з місця ДТП госпіталізувала швидка допомога, про свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 у протоколі, схемі місця ДТП, а також підтверджується поясненнями наданими потерпілим ОСОБА_2 .

Вказує, що рух ОСОБА_2 по вул. Петра Радзіня здійснювався зі швидкістю 95 км/год, в той час як дозволена ПДР швидкість на вказаному напрямку дороги становить 50 км/год.

Зазначає, що поліцейські залишили на місці ДТП пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 Hundai Accent, прямо посеред проїзної частини в темну пору доби, в який врізався автомобіль марки Volkswagen Touran червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 в той час, як ОСОБА_1 перебував в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник - адвокат Широкоряд Я.Р. в інтересах ОСОБА_1 підтримаввимоги апеляційної скарги.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2024 року о 16-й год. 30 хв. в м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Березняківська із сторони вул. Юрія Шумського, при виїзді на головну дорогу вул. П. Радзіня, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (надати перевагу в русі), та не був уважним, що призвело до зіткнення із автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. П. Радзіня. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушим розділ 33 ПДР України. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду даної справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 498677 від 18 лютого 2024 року, який складений стосовно ОСОБА_4 ; судом досліджено також схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 лютого 2024 року, до якої в учасників пригоди не було зауважень; письмові пояснення учасників ДТП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 18 лютого 2024 року, пояснив, що він рухаючись по вул. Петра Радзіня в сторону Дарницького мосту в районі пішохідного переходу на перехресті після вул. Шумського, побачив дзеркало заднього виду автомобіль, який рухається на великій швидкості, після чого відбувся сильний удар в задню частину його автомобіля. Від удачу автомобіль розвернуло на 180 градусів і винесло на сусідню полосу в його направку (а.с. 3).

У письмових поясненнях ОСОБА_5 18.02.2024, пояснив, що рухаючись по вул. Петра Радзіня зі сторони Харківського шосе в крайній правій смузі, побачив автомобіль Hyundai, який виїжджав з вулиці Березняківської і перелаштувався в середній ряд та почав гальмувати. Hyundai почав перелаштовуватися в середній ряд та сталося зіткнення (а.с. 4).

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції вбачається, що було виявлено водіїв автомобілів, та були складені, оформлені відповідні матеріали ДТП. В рапорті також зазначено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку "2.1 Дати дорогу" та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 (а.с. 5, 16).

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, відомості, які зафіксовані в цьому рапорті можуть бути доказами у цій справі, які заслуговують на увагу, а тому доводи скарги про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 2.3 Б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також, відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", вбачається, що водій повинен поступитися дорогою транспортним засобам, під`їжджаючим до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а лише після цього продовжити свій рух чи виконання маневру.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем повинен був врахувати вимоги дорожнього знаку 2.1 та надати дорогу автомобілю, які рухались по головній дорозі.

Інших будь-яких фактичних відомостей, що можуть свідчити про можливість скасування оскаржуваної постанови, - скажником не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 33 Правил дорожнього руху та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Ширкоряда Ярослава Романовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар