Єдиний унікальний номер судової справи №678/890/24
Номер провадження №3-678-474/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року селище Летичів

Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Лазаренко А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2024 року до суду для розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АА №316234 від 10 червня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він, 10 червня 2024 року близько 14 год. 06 хв. в селищі Летичів, по вул. Івана Франка, 4, здійснював господарську діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів без ліценції на право займатися даним видом господарської діяльності та без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, чим порушив ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, при цьому зазначив, що 10 червня 2024 року з автовокзалу підвозив додому свою знайому разом із її донькою на автомобілі Skoda Octavia, якою він користується. На вказаному авто знаки належності до категорії «таксі» відсутні.

Крім того, надав Свідоцтво платника єдиного податку та Витяг Державної служби України з безпеки на транспорті про отримання ліцензії, оскільки декілька років тому надавав послуги з перевезення пасажирів, проте зараз припинив свою діяльність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 164 КУпАП вбачається, що вказана норма права є бланкетною.

В п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25 квітня 2003 року №3 роз`яснено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1). Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч. 2).

Вищезазначене свідчить про те, що однією з основних ознак підприємництва є систематична господарська діяльність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), яка здійснюється суб`єктами господарювання (господарськими організаціями або фізичними особами, які зареєстровані як підприємці) на власний ризик, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1). Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2). Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3).

В ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію згідно якої адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до норм діючого в Україні законодавства, обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна чітко знати і розуміти суть обвинувачення.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність з перевезення пасажирів, докази того, що він є фізичною особою-підприємцем, зокрема витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР), а також, підтвердження, що він не отримував ліцензію на перевезення пасажирів, суду не надано.

При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_1 надав Свідоцтво платника єдиного податку серія НОМЕР_1 від 12 січня 2012 року за видом господарської діяльності 49.32 Надання послуг таксі та Витяг Державної служби України з безпеки на транспорті про отримання ліцензії № 920 від 19 вересня 2017 року на внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

Крім того, у протоколі не зазначено кого та за які кошти ОСОБА_1 перевозив та відсутні посилання на можливих свідків та/або очевидців даної події, відсутні будь-які фото та/або відео матеріали на обґрунтування вказаного протоколу.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що вона з донькою попросила свого знайомого відвезти їх додому, проте через декілька хвилин їх зупинила поліція. Вона пояснила їм, що разом із донькою їде як пасажир, при цьому працівники поліції не з`ясовували в неї, чи за перевезення її додому вона має сплачувати кошти. Також її доньку працівники поліції не опитували.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на уповноважену службову особу та не може бути перекладено на суд.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, та не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність встановлених обставин дають суду підстави для висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є недоведеною, тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серія АА №316234 від 10 червня 2024 року).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис ОСОБА_3

Суддя А. В. Лазаренко