Справа №461/5928/24
Провадження №3/461/2415/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова - Павлюк О. В., за участю прокурора - Яреми О. Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади головного спеціаліста Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, який відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав, вважає, що у нього були поважні причини пропуску строку, відведеного для подання декларації, оскільки він з 18.12.2023 по 28.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 9046, а 29.12.2023 померла його бабуся, що підтверджується копією свідоцтва, актовий запис № 544, 01.01.2024 був похорон бабусі. У письмових поясненнях ОСОБА_1 додав, що амбулаторне лікування продовжував з 28.12.2023 по 19.02.2024, коли його вдруге було госпіталізовано. Крім цього, у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 10 липня 2024 року. Проте факт несвоєчасного подання декларації було виявлено 30.01.2024, що, на думку ОСОБА_1 , підтверджується повідомленням в. о. старшого інспектора інспектора з особливих доручень з питань запобігання та виявлення корупції ЗМУ МЮ ОСОБА_2 .

Прокурор у судовому засіданні вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, просив визнати його винним та накласти адміністративне стягнення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з наказом капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції Ігоря ТИМОЧКО, ОСОБА_1 був звільнений 15.12.2023 з посади головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями до 00:00 год. 15.01.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 23.01.2024 о 19:53 год., тобто несвоєчасно.

Під час судового розгляду справи були досліджені письмові матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 560 від 10.07.2024; письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.06.2024; письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.07.2024, наказ капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції Ігоря ТИМОЧКО про призначення 13.11.2023 ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, наказ капітана внутрішньої служби Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції про звільнення ОСОБА_1 15.12.2023 з посади головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, посадову інструкцію головного спеціаліста (з питань юридичного забезпечення), особову картку державного службовця № 2, зобов`язання щодо дотримання вимог, пов`язаних зі службою в Державній кримінально-виконавчій службі України, кодекс професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, скриншоти із офіційного сайту НАЗК, копія епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 9046, копія свідоцтва про смерть № 544.

Суд вважає вищевказані документи належними та допустимими доказами на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з 1) хворобою, 2) перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), 3) технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, 4) витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, 5) перебуванням (триманням) під вартою тощо. В наданих роз`ясненнях немає вичерпного переліку таких обставин, а тому вони можуть бути розширені, залежно від фактичних обставин справи на розсуд суду.

Враховуючи викладене вище, суд вважає поважними такі причини пропуску строку ОСОБА_1 на подання декларацій:

- з 18.12.2023 по 28.12.2023 період перебування на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 9046;

- 29.12.2023 01.01.2024 період смерті бабусі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва, актовий запис № 544, та організації її похорону.

Водночас, суд наголошує, що причини, через які ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію, не охоплюють весь період, який був відведений для її подання.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити причини неможливості подання ним декларації в період з 16 по 18 грудня 2023 року, а також в період з 02 по 15 січня 2024 року.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про перебування його на амбулаторному лікуванні в період з 29 грудня 2023 року до 19 лютого 2024 року, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаної обставини.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що датою виявлення правопорушення 10.07.2024 (дата складання протоколу), а 30.01.2024, підтверджується повідомленням в. о. старшого інспектора інспектора з особливих доручень з питань запобігання та виявлення корупції ЗМУ МЮ ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Суд погоджується, що моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 172-6 КУпАП є не дата складення протоколу, а дата, коли уповноважений суб`єкт дізнався про факт неподання відповідної декларації, тобто надсилання повідомлення в порядку частини 3 статті 49 Закону України «Про запобігання корупції». Як вбачається з матеріалів справи, Повідомлення національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування стосовно ОСОБА_1 надійшло 15.04.2024 (вх. № 46554/0/06-24). А отже, Національному агентству з питань запобігання корупції стало відомо про факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 15.04.2024.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Крім цього, відповідно до п. п. 2.2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної ради з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18), не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений. Як вбачається з матеріалів справи, протокол № 560 від 10.07.2024 підписаний ОСОБА_1 .

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 23.01.2024 о 19:53, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що з метою виховання останнього та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Стаття 40-1КУпАП передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 283-285, 287-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

2. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ПАВЛЮК О. В.