Справа №574/31/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/555/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лішунова Є.О. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 09 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 09 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 11.01.2024 року о 00 год. 11 хв. в м.Буринь, вул. Незалежності керував транспортним засобом MERCEDES-BENZE 270 CDI, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лішунов Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Буринського районного суду Сумської області від 09 лютого 2024 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що відеозаписи, які були визнані судом першої інстанції належними доказами, є недопустимими.

Зазначав, що у постанові не зазначено стосовно протиправних дій працівників поліції, які вчиняли психологічний тиск на ОСОБА_1 ..

Звертав увагу на те, що в протоколі ААД № 117191 від 11 січня 2024 року відсутні дані про виробника, модель та інвентарний номер приладу, яким велась фіксація.

На думку апелянта поліцейським було порушено вимоги п. 5 розділу ІІ « Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2016 року № 1026.

Зазначав, що на відеозаписах відсутні цифрові підписи як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а також відсутній носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (відео реєстратор, нагрудна бодікамера чи їх носій даних), отже вважав оптичні диски такими, що не містять жодних доказів.

Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення в частині дати народження особи відносно якої складено протокол, тому він на думку не може братись до уваги як доказ вини ОСОБА_1 .

Звертав увагу, що при перегляді відеозапису вбачається, що під час фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння свідки не запрошувались, до того ж відмови як такової взагалі на відео не зафіксовано, а навпаки зафіксовано як ОСОБА_1 будучи обуреним від того, що поліцейські намагаються його звинуватити у керуванні транспортним засобом перебуваючи в стані сп`яніння якого взагалі не було, емоційно неодноразово сам пропонує поліцейським проїхати для проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказував, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також у судовому засіданні не було допитано свідка, свідчення якої могли б підтвердити факт відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Стверджував, що відеозапис не є безперервним.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лішунова Є.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відео файли і доводи апеляційної скарги, допитавши свідка, апеляційний суд дійшов висновків.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №009103 від 11.01.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.2),

- відеозаписами, які містяться на долучених до матеріалів справи DVD-R диску, вбачається, що 11.01.2024 року ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак він почав вести себе агресивно, на зауваження поліцейських припинити нецензурну лайку не реагував та спочатку взагалі відмовлявся виходити з транспортного засобу, що свідчить про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та ухилення від такого огляду, а після початку складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення намагався покинути місце зупинки транспортного засобу (а.с.4).

Крім цього, на задоволення клопотання захисника, в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що з ОСОБА_1 , родичами не є, вона попрохала його розтопити буржуйку на авто мийці, вони приїхали, оскільки на вулиці було холодно, сіли в авто і спілкувались, мимо них на великій швидкості проїхала машина, за нею під`їхала поліцейська машина, поліцейські підійшли до їх авто і почали спілкуватись, їх автомобіль не рухався, поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, запропонували пройти медичний огляд, він не заперечував, вийшов з авто та підійшов до них, запропонував проїхати на огляд, але вони відмовили, документів ніяких не складали.

До вказаних пояснень свідка апеляційний суд відноситься критично, вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема з відео, з якого вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про те, що працівники поліції вчиняли психологічний тиск на ОСОБА_1 , то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими відеозаписами, з яких не вбачається тиску поліцейських на ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі ААД № 117191 від 11 січня 2024 року відсутні дані про виробника, модель та інвентарний номер приладу, яким велась фіксація, апеляційний суд зазначає, що ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що поліцейським було порушено вимоги п. 5 розділу ІІ « Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2016 року № 1026 і не зафіксовано повний процес дій поліцейських при виявленні та фіксації адміністративного правопорушення, яке на їх думку вчинив ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки даний відеозапис достатній для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що відео яке знаходиться в матеріалах справи має ознаки електронного документа, але оскільки воно не містить електронного підпису, його не можна використовувати в якості доказу в справі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Щодо тверджень апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення в частині дати народження особи відносно якої складено протокол, тому він на думку не може братись до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , то їх апеляційний суд визнати істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення не може, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджена іншими доказами всукупності.

Що стосується доводів апелянтів про те, що працівниками поліції не було залучено свідків до проведення, то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення. Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки вони спростовуються відеозаписом, крім цього свідок ОСОБА_2 в своїх показах підтвердила, що вони з ОСОБА_1 приїхали на авто мийку. Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає. Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було. Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено. Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лішунова Є.О., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 09 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лішунова Є.О. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.