П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В, з участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Галушко С. С,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Бердніченко О. П,

секретаря судового засідання Маляренко І. М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кобеляки, матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.1 ст. 173-2 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 369509 від 15 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 15 березня 2024 року о 21:30 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у нетверезому стані, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка, ОСОБА_2 та сина, ОСОБА_3 , оскільки виражалась лайкою і висловлювала погрози фізичної розправи, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак її захисник, адвокат Галушко С. С. Вину ОСОБА_1 не визнав і прохав закрити провадження у справі. Також пояснив, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на цей час виникають часті сварки так як між ними тривають судові спори стосовно поділу майна подружжя. 15.03.2024 року між сторонами також відбулась сварки, однак це не може свідчити про вчинення домашнього насильства в сім`ї.

ОСОБА_2 будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Бердніченко О. П. зазначила, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки своє поведінкою вона завдала психологічного насильства в сім`ї.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідвши долучені до протоколу докази, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражалася лайкою, висловлювала погрози фізичною розправою.

За змістом ч. 1ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що фізичним насильством є така форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Допитаний у судовому засіданні інспектор пояснив, що неодноразово виїздив за викликами за адресою: АДРЕСА_2 , де між подружжям виникають сварки та взаємні образи один до одного, так як відбувається поділ майна подружжя.

Таким чином, судом установлено, в судовому засіданні, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 наявні ознаки конфліктної ситуації з приводу поділу майна подружжя. У діях ОСОБА_1 відсутні ознаки притаманні домашньому насильству по відношенню до ОСОБА_2 .

Доказів заподіяння психологічного насильства відносно сина, ОСОБА_3 суду не надано. Крім цього, суду не надано доказів перебування ОСОБА_1 15.03.2024 року в стані алкогольного сп`яніння.

Практикою ЄСПЛ вироблено стандарти щодо того, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Малофєєва проти росії» від 30.08.2013, п.п.117-120).

До протоколу про адміністративне правопорушення інспектором долучено письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому такі пояснення не можуть бути доказами по справі, так як суд оцінює показання, надані безпосередньо в суді, але останні для дачі показань до суду не з`явились.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в сім`ї суду не надано.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, статтями 173-2, 283, 284 КУпАП, суд

Постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя