Справа № 709/990/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності

№ 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

12.06.2024 до Чорнобаївського районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Чорнобаївського районного суду від 17.06.2024 указані матеріали були повернуті до Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області для дооформлення. Постанова суду мотивована тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 996911 від 20.05.2024 не долучено пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутні відомості про відмову ОСОБА_1 надавати пояснення, якщо останній відмовився їх надавати.

22.07.2024 до суду з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області повторно надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст 173-2 КУпАП. До матеріалів справи додано відеодиск із записом з нагрудної бодікамери поліцейського № 2110091 та рапорт поліцейського СРПП ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції В.Олінь від 05.07.2024 про надання відеодиску із записом відео з нагрудної бодікамери поліцейського № 2110091.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 головуючою суддею для розгляду вказаних адміністративних матеріалів визначено ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 996911 від 20.05.2024 ОСОБА_1 близько 16 години 00 хвилин відносно своєї дружини ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, що виражалося погрозами фізичною розправою, нецензурною лайкою, він вигнав потерпілу з квартири, чим вчинив фізичне насильство, за що ч. 1 ст 173-2 КУпАП передбачена відповідальність.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується роздруківкою із офіційного сайту «Укрпошта» по трекінгу відправлень та довідкою від 24.07.2024 про доставку SMS.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положення ст. 268 КУпАП не вимагають обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 КУпАП.

Статтею ст. 277 КУпАП встановлений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП протягом доби.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Водночас, у п. 35 указаного рішення ЄСПЛ зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи указані правові норми суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши адміністративні матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що психологічне насильство як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи .

Відповідно до п. 17 указаного закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Аналізуючи вказані правові норми, можна дійти висновку, що під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного або фізичного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Одночасно, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 996911 від 20.05.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 20.05.2024 близько 16 години 00 хвилин під час конфлікту висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини та погрожував фізичною розправою, вигнав із квартири.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 від 20.05.2024 зазначає, що 20.05.2024 близько 16 години 00 хвилин її чоловік ОСОБА_1 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з квартири, внаслідок чого вона була вимушена викликати працівників поліції.

Слід зазначити, що інших заяв та пояснень по факту вчинення правопорушення матеріали справи не містять.

Суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_3 обставини самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже відомості про настання для потерпілої негативних наслідків психологічного або/та фізичного характеру матеріали справи не містять.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Також судом досліджений відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського

№ 2110091 із якого вбачається, що на місце події прибули два працівника поліції, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 періодично виникають словесні конфлікти із взаємними образами, ОСОБА_3 має безперешкодний вхід до житлового приміщення. На відео не зафіксовано жодних дій із сторони ОСОБА_1 , які б містили ознаки домашнього насильства.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 996911 не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні

ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Одночасно, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що при складенні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , останньому не були роз`яснені його права і обов`язки у порядку, встановленому ст. 256, 268 КУпАП, протокол не був наданий для ознайомлення

ОСОБА_1 .

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак суд позбавлений можливості однозначно оцінити його дії як такі, що містять склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 247, 280, 283,

284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області особою, щодо якої її винесено, захисником, а також потерпілим, представником потерпілого протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Шарая