ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/6319/21 Номер провадження 33/814/49/24Головуючий у 1-й інстанції Подус Г.С. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За постановою судді, 04.02.2021 року о 21 год.11 хв. в м. Харків, по вул. Клочківській, 232, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою Drager Alcotest 7510 AHRE 0010 та в закладі охорони здоров`я (КНП ХОР ОНД) відмовився в присутності двох свідків, чим порушено п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що працівники поліції не зупиняли його автомобіль під час руху, а підійшли до місця ДТП 04.02.2021 року о 23-40 годині в момент коли він знаходився біля свого автомобіля по вул.Клочківській, 234.

При складанні протоколу, працівниками поліції УПП в Харківській області грубо були порушені вимоги Наказу МВС України № 1395 від 7.11.2015 року зі змінами від 20.12.2018 року за № 1040, яким затверджено «Інструкцію оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху». Відповідно до розділу VIII Особливості оформлення матеріалів про адміністративну відповідальність, за яке передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, де з ч.2 чітко вказано: у випадках, коли внаслідок дорожньо - транспортної пригоди її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог КПК України, порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року № 1452/735, недотримано процедури перевірки стану на предмет алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 .

Працівниками поліції не пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_2 не було виписано направлення до медичного закладу.

Відповідно вимог Наказу МВС України № 1395, при ДТП з потерпілими огляд водія на стан сп`яніння в медичному закладі є обов`язковим, тоді як ОСОБА_3 до медичного закладу не доправлявся. У зв`язку з чим, апелянт вважає протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, є недопустимим та недостовірним доказом.

Вказує, що протокол складено поліцейським з грубим порушенням вимог ст. 254, ст.255 КУпАП, адже поліцейський, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не мав на це повноважень, взяв на себе повноваження слідчого, так як сталася ДТП, де гр. ОСОБА_4 зазнав ушкоджень, тобто, вважає, що в його діях були ознаки кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст. 286 КК України і оформленням всіх процесуальних документів та з`ясування всіх обставин повинен був складати слідчий відповідно до вимог КПК України.

ОСОБА_2 та його адвокат будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання призначеного на 26 липня 2024 року, або участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не надсилали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №02800 від 04 лютого 2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР «ОНД» від 04 лютого 2021 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що у ОСОБА_2 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Огляд не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_2 від його проходження;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціально технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився.

- рапортом працівника поліції УПП в Харківській області від 04 лютого 2021 року.

Доводи апеляційної скарги, що постанова суду першої інстанції не відображає дійсні обставини справи, не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких навпаки вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

ОСОБА_2 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано наявним у матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 лютого 2021 року, письмовими показаннями свідків.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Наданими суду матеріалами об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_2 у його вчиненні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, а тому всі подальші дії працівників поліції є безпідставними і незаконними та не заслуговують на увагу з огляду на те, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за викликом для встановлення обставин події, що підтверджується рапортом командира взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 . Відповідно до якого, працівниками поліції у ході прибуття на місце виклику проведено збір інформації шляхом проведення допиту свідків події ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказали на ОСОБА_2 , як на водія транспортного засобу Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , який потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

Отже саме з підстав того, що ОСОБА_2 , будучи водієм автомобіля Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода, а також у зв`язку із перебуванням за кермом у нетверезому стані та подальшою відмовою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і було складено працівниками поліції адміністративний протокол.

Дії поліцейського по виявленню у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння та висуненню вказаній особі вимог про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Враховуючи те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 не заперечується, підтверджений доказами у справі, склад правопорушення передбачає саме відмову від проходження огляду, при якому мотиви відмови правового значення не мають.

В даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 .

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не пропонувалось працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Так, в матеріалах справи наявне письмове направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР «ОНД» від 04 лютого 2021 року.

Тому вважаю, що поліцейськими дотримана процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови суду щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник патрульної поліції не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення після прибуття слідчо-оперативної грипи на місце дорожньо-транспортної пригоди, в якій потерпілий зазнав тілесних ушкоджень, на переконання апеляційного суду є безпідставними.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими. За п.1.9ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так відповідно до п.2 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

На переконання апеляційного суду, прибуття слідчо-оперативної групи за місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди не виключало обов`язку ОСОБА_2 виконувати законні вимоги працівників патрульної поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при виявленні ознак алкогольного сп`яніння.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що останній відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції Закону від 01.01.2021), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч. 3-6 цієї статті.

Відповідно до п.7 ч.1 с. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 04 лютого 2021 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому правильно дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.. 38 КУпАП.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко