Номер провадження: 33/813/1540/24
Номер справи місцевого суду: 503/789/24
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зєйналова А.Ф.к.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 29 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290466 від 10 квітня 2024 року, співробітниками прикордонної служби 10 квітня 2024 року о 06:50 годині на західній околиці с. Лабушне. Подільського району Одеської області, на відстані до 1000 м. від лінії державного кордону України було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 29 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт не визнає своєї вини в незаконному перетині державного кордону України, зазначає, що процесуальні документи були підписані ним під натиском. Також апелянт наголошує, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення апелянтом дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано пояснення інших учасників правопорушення, з якими спільно затримано апелянта; фото- чи відеофіксацію місця, затримання чи руху транспортного засобу, схему місцевості із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону, тощо. Також, апелянт посилається, на порушення уповноваженими особами Державної прикордонної служби «Інструкції про порядок використання автоматичної фото- і відеотехніки під час виконання службових обов`язків посадовими і службовими особами Державної прикордонної служби України» затверджену Наказом МВС України від 04 квітня 2019 року., також не було оформлено протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів. Крім того, суд першої інстанції, нехтував інформацією, що дії посадових осіб прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та правомірність підписаних документів оскаржуються в Державній прикордонній службі України, так як були складені з порушенням прав апелянта.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 07.06.2024 року на 11:00 год., ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення не надходило.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких підстав апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, районний суд виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі. За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були повторно досліджені наступні докази.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290466 від 10.04.2024 року, ОСОБА_1 10 квітня 2024 року о 06:50 годині по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Група реагування» на західній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані до 1000 м від лінії державного кордону України, був виявлений у групі осіб, а саме з гр. України ОСОБА_2 , та намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а/с 2).

Як вбачається з рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) підполковника ОСОБА_3 , 10 квітня 2024 року о 06 год. 50 хв. разом із ще двома іншими прикордонниками виконувався наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Група реагування» на західній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, спільно з представниками ПОРВ (з м.д.н.п. НОМЕР_1 ) на відстані до 1000 м від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме із гр. України ОСОБА_2 , які намагалися перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ. Своїми діями, порушили вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а/с 3)

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.04.2024 року, в яких останній пояснив, що домовився з невідомою особою в Телеграмі про спробу перетину державного кордону України, яка сказала спочатку приїхати до населеного пункту Чечельник, Подільського району (у дійсності Вінницька область), де їх забрав водій, але вони були зупиненні прикордонниками в населеному пункті Кодима при спробі незаконного перетину кордону, де мав перетнути державний кордон України, але його затримали прикордонники за спробу перетину державного кордону України та перебування в прикордонній смузі без перепустки, а також зазначив, що вину свою визнає за порушення перетину кордону та прикордонного режиму (а/с 6).

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, також додано паспорт Громадянина України, згідно якого ОСОБА_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 20.03.2018 року органом 3215, тобто мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території - АДРЕСА_2 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону (а/с 7-8).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 10.04.2024 року до Кодимського районного суду Одеської області, заявник просив справу розглядати без його участі, вину у скоєнні правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП визнав (а/с 5).

Отже, за матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абзацу першому п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення - спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.

Твердження апелянта про те, що він не мав наміру незаконно перетинати кордон та винуватим себе не вважає - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Посилання апелянта, що процесуальні документи підписані ним під психологічним тиском, а наданні інспектором прикордонної служби, який склав протокол про адміністративне правопорушення та є заінтересованою особою, пояснення не можуть безумовно свідчити про винуватість апелянта, відхиляються апеляційним судом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб правоохоронних органів та/або прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. Також, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги, посилання апелянта на оскарження дій посадових осіб прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно доданого до апеляційної скарги листу до Адміністрації Державної прикордонної служби від 15.04.2024 року, і зазначає, що відповідне звернення не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 , так як в провину ставиться саме умисел в спробі незаконного перетину держаного кордону, зафіксованому в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290466 від 10 квітня 2024 року, а в матеріалів справи та апеляційній скарзі відсутні докази які б спростовували це.

Крім того, апеляційний суд наголошує постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 р. № 1292 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», відповідно до якої, прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Пункт 7 вищезазначеної постанови: громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений щодо ОСОБА_1 протокол, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про винуватість апелянта, апеляційним судом відхиляються, у зв`язку з тим, що надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення докази надають можливість суду повністю встановити суть та обставини адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 29 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе