Справа № 367/5347/24
Провадження №3/367/2469/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2024 року Суддя Ірпінського міського суду Київської області Чернова О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , законного представника потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2024 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Ірпені Київської області по вулиці Центральній, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості руху, щоб зупинитись у разі потреби, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, внаслідок чого відбулося зіткнення з ОСОБА_2 , яка рухалась на електросамокаті, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.3Б ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав. Пояснив, що його автомобіль рухався з невеликою швидкістю. Наближаючись до пішохідного переходу він нікого на ньому не побачив, переконавшись в безпеці руху, продовжив рух далі. На смузі зустрічного руху стояв автомобіль, який пропускав пішоходів. Раптово він побачив електросамокат, який з великою швидкістю рухався по пішохідному переходу, із 2 особами на ньому, і одразу сталося зіткнення. Він не міг його завчасно побачити і зреагувати. Потерпіла їхала в якості пасажира на електросамокаті, який в`їхав в переднє ліве колесо його автомобіля, від чого потерпіла впала на лобове скло його ТЗ, чим пошкодила його. Додав, що зіткнення відбулось на середині пішохідного переходу, після чого він відразу ж загальмував та автомобіль зупинився. Бажає отримати відшкодування шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля. Додатково надав в судовому засіданні відеозапис із камер спостереження, на яких відображена дана подія.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 01.06.2024 року їхала з другом на електросамокаті, яким керувала власноруч. Під`їхавши до пішохідного переходу, продовжила рух по ньому. Один автомобіль, який рухався ліворуч, зупинився та пропустив їх, інший автомобіль, якого вона не бачила, продовжував рух, внаслідок чого і сталось зіткнення та їх збив автомобіль. Додала, що бачила, як інші їздять через пішохідний перехід, тому і сама теж так вчинила, не знала про те, що це є порушенням ПДР.

Законний представник потерпілої ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її донька не зазнала серйозних травм, ступінь їх тяжкості був легким. Додала, що були понесені матеріальні витрати на лікування дитини.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.124 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються учасники дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушення за ст.124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.

Відповідно до п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено, що електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Статтею 17 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що пішохід це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу (до пішоходів належать також особи, які рухаються в кріслах колісних із швидкістю пішохода, ведуть велосипед, мопед чи мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску або крісло колісне).

При цьому, в судовому засіданні з наявних матеріалів справи та наданих учасниками справи пояснень встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення ним вимог пункту 18.1 ПДР України, оскільки в розумінні ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» та статті 17 ЗУ «Про дорожній рух» потерпіла ОСОБА_2 керувала електросамокатом і не була пішоходом.

Натомість, з наявних матеріалів справи та наданого ОСОБА_1 відеозапису моменту ДТП, дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, останній не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не зреагував на її зміну при появі на ньому електросамокату, яким керувала ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення.

Переконливих доводів, які свідчили б про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України, а саме, вимог пункту 2.3.б, та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, матеріали даної справи не містять, а тому є усі підстави для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому порушення Правил дорожнього руху іншим учасником дорожнього руху потерпілою ОСОБА_2 не спростовує вини водія ОСОБА_1 у допущеному ним порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок якого сталася ДТП.

Відшкодування завданої даною ДТП шкоди має вирішуватися в порядку цивільного судочинства із встановленням ступеню вини кожного із її учасників.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю доведена.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується, окрім встановлених в судовому засіданні на підставі пояснень ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_3 фактичних обставин ДТП, матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №682650 від 01.06.2024 року, схемою місця ДТП, рапортом працівників поліції, відеозаписом із камер спостереження.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає, що стягнення у виді штрафу відповідає вимогам ст.ст.23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн., який відповідно до ст. 40-1 КУпАП сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.23, 33, 40-1, 124 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) грн. 60 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у вищевказаний строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та стягується подвійний розмір штрафу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2024 року.

Суддя: О.В. Чернова