ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/359/24 Головуючий 1 інстанції Зимовський О.С. Провадження № 33/818/946/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.3 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_2 на постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 року ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

З постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 рокувбачається, що 10.04.2024 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал згідно з яким 09.04.2024 року близько о 18:00 год., по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 ухилився від виконання батьківських обов`язків, а саме 09.04.2024 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 17 год. 57 хв. по вул.Шевченко, сел.Сахновщина, керував мопедом «Navigator» без посвідчення відповідної категорії водія, чим порушив п.2.1 ПДР України. У зв`язку з цим ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника адвокат Пономарьов Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, не визнає, заперечує, що він не займається вихованням свого сина, адже відсутні докази даного факту.

Захисник наголошує, що неповнолітньому ОСОБА_4 вже виповнилося 14 років, але він не був допитаний в судовому засіданні, хоча за віком має право надавати пояснення, тому залишилося нез`ясованим питання про те як останній отримав доступ до мопеда.

Пояснює, що ОСОБА_2 не було вдома в той час, коли син скористався мопедом. Зі слів ОСОБА_2 вказаний транспортний засіб був придбаний у несправному стані, жодного разу не використовувався, бак був заправлений незначною кількістю палива для перевірки роботи двигуна в процесі ремонту. Крім того, зазначає, що син ОСОБА_2 самостійно, без дозволу взяв ключі від приміщення, де зберігався мопед, піддавшись на вмовляння товариша, якому захотілося покататися на мопеді.

Апелянт окремо зупиняється на тому, що протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про відсутність свідків, а посилання на відеозапис не містять даних про технічний засіб відеофіксації.

Звертає увагу, що адміністративний матеріал не містить доказів встановлення особи порушника на місці зупинки транспортного засобу.

На підставі вищевикладеного захисник вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови порушено як вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, передбачені ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, так і принципи, сформовані у практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому вважає, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою захисник заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 було подане клопотання про проведення судового засідання без його участі у зв`язку з тривалим відрядженням. Внаслідок цього у ОСОБА_2 не було можливості ознайомитися із постановою суду першої інстанції та вчасно погодити із захисником свою позицію, що призвело до пропуску процесуального строку на декілька днів. Саме тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Апелянт про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином шляхом направлення повідомлення про виклик до суду, яке було ним отримане, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, проте у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду.

Згідно з ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що ні від кого з учасників справи не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника та його захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ч.ч.1 та 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555012 від 09.04.2024 року; взяв до уваги відеозапис та інші матеріали справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.184 КУпАП настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Так, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні неповнолітніми особами від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Водночас суб`єктом правопорушень, визначених наведеною нормою закону, є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства».

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Так, відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Із наведеного вбачається, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП є вчинення дитиною віком від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 на момент вчинення адміністративного правопорушення не виповнилося 16 років, до адміністративної відповідальності притягаються його батьки.

Відтак апеляційний суд відхиляє доводи захисника та погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що адміністративний матеріал не містить доказів встановлення особи порушника на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.

Так, під час перегляду відеозапису, долученого до матеріалів справи, в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 керував мопедом в сел.Сахновщина без мотошолома та без посвідчення водія певної категорії, позаду нього в якості пасажира також знаходився неповнолітній без мотошолома.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечує, що син скористався мопедом. Заяв та зауважень до вказаного протоколу від ОСОБА_2 не надходило.

З огляду на те, що факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, доведений та не спростований, то ОСОБА_2 як батько, притягається до адміністративної відповідальності.

Вищенаведені докази в їх сукупності, визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними та такими, що відповідають ст.251 КУпАП, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Всі інші доводи не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень, застосоване до ОСОБА_2 , є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно притягнуто ОСОБА_2 до відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.04.2024 рокупо справі щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст.184 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило