Справа № 347/880/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., з участю ОСОБА_1 , його адвоката Бельмеги О.І. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського районного ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 585126 від 12.04.2024 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«12.04.2024 року о 20 год. 56 хв. в с. Річка, уч. Рижі, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) керував ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився».

ОСОБА_1 подав до суду пояснення у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено:

- 12.04.2024 року близько 21:00 він разом зі своїм сином перевозили деревину в с. Річка. За кермом автомобіля знаходився син ОСОБА_2 . Раптом т/з зупинився, і син почав з`ясовувати причину його зупинки. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля теж і знаходився біля нього. В цей час під`їхали працівники поліції та спитали документи на деревину, яких у ОСОБА_1 не було. Після цього була викликана слідчо-оперативна група, один з офіцерів якої сказав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і йому необхідно пройти освідчення на факт алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, так, як автомобілем керував не він, а його син ОСОБА_2 ;

- при складанні процесуальних документів офіцер поліції не ознайомив ОСОБА_2 із їх змістом;

- ОСОБА_1 не роз`яснено його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- не роз`яснено порядку проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці та не було запропоновано проїхати до медичного закладу;

- під час розмови з працівником поліції не здійснювалася аудіо чи відео фіксація.

У зв`язку з вище наведеним, ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення просив закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення заперечив повністю, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 586947 (а.с.1);

-направлення на огляд водія ( ОСОБА_1 ) до Косівської «ЦРЛ» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. (а.с. 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- копія постанови серії БАД № 881798 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.6)

- письмовий рапорт поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП Р. Чупірчука. (а.с.5);

- диск з відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, та факт відмови такої особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції. З відеозапису вбачається, як офіцери поліції у темну пору доби підходять до автомобіля ЗІЛ, який стоїть на ґрунтовій дорозі та навантажений деревиною. З автомобіля вийшов чоловік. При спілкуванні з працівниками поліції виявилося, що при ньому не було посвідчення водія, правовстановлюючих документів на транспортний засіб та документів на деревину. Також працівник поліції помітив ознаки алкогольного сп`яніння у водія, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Офіцер поліції встановив особу ОСОБА_1 , але сам він сказав, що не керував автомобілем. На пропозицію пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, так як стверджував, що не керував автомобілем. Після цього йому було доведено до відома, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП.

Отже з вказаних відеозаписів неможливо встановити особу водія транспортного засобу, який стояв на ґрунтовій дорозі в с. Річка Косівського району, так, як відео з нагрудної камери поліцейського починається не з моменту зупинки транспортного засобу, а з того моменту, коли офіцери поліції підходять до автомобіля ЗІЛ, навантаженого деревиною. Тобто з відеозапису не вбачається факт керування вище вказаним автомобілем саме ОСОБА_1 . Окрім того, боді камера поліцейських на жодному із записаних відео, не зафіксувала обличчя водія транспортного засобу, тобто зйомка здійснювалася нижче лінії плечей.

На відеозаписі не зафіксовано факту встановлення особи, роз`яснення їй прав та обов`язків відповідно до Конституції України та ст. 268 КУпАП, процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та пропозиції пройти такий огляд в медичному закладі, не роз`яснено наслідків відмови від проходження такого огляду, а також те, що водій може скористатися юридичною допомогою. Крім того, ОСОБА_1 не було запропоновано ознайомитися з процесуальними документами, складеними на нього, а також отримати їх копії.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Працівниками поліції не додано жодних доказів, які би підтверджували неможливість застосування технічних засобів відеозапису. Разом з тим, відеозапис, що міститься на диску, долученому до матеріалів справи, всупереч вимогам Інструкції №1026, не є безперервним.

Отже, можна дійти висновку, що поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису не безперервно, не обґрунтував неможливість застосування технічних засобів відеозапису безперервно.

Відсутність належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції унеможливлює дійти остаточного висновку в частині дотримання працівниками поліції законності процедури.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула