ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4290/24Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В.
Провадження № 33/817/540/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гавдяк І.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На вказану постанову представник ОСОБА_1 - адвокат Гавдяк І.Б. 22 червня 2024 року подала апеляційну скаргу, а також заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови нею отримано 14 червня 2024 року, а тому вона вважає, що строк на апеляційне оскарження нею пропущений з поважних причин.

Жодних інших підстав для поновлення пропущеного строку в апеляційній скарзі не наведено.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши її доводи в частині клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що він поновленню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення закон пов`язує виключно з датою її винесення.

Інших положень щодо строків апеляційного оскарження постанови судді Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить, в тому числі не передбачає випадків коли такі строки зупиняються, продовжуються чи їх закінчення переноситься на інший день.

Тобто, у цій справі строк апеляційного оскарження постанови судді закінчився 16 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 подано 22 червня 2024 року, тобто більше ніж через три місяці після винесення постанови суду.

З матеріалів справи та змісту апеляційної скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала до закінчення визначеного законом строку оскарження, а саме - 14 березня 2024 року, що підтверджується відміткою на заяві ОСОБА_1 про видачу їй копії постанови суду від 06 березня 2024 року (а.с.9).

В апеляційній скарзі в частині доводів щодо підстав поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено жодних причин, які перешкодили ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою і подати апеляційну скаргу на протязі 10 днів після отримання нею копії постанови.

Також, в апеляційній скарзі не наведено жодних обставин, які би об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 залучити адвоката для надання їй правової допомоги у вказаний період.

Договір про надання правової допомоги із адвокатом Гавдяк І.Б. був укладений ОСОБА_1 08 травня 2024 року (а.с.14), тобто через три місяці після винесення оскаржуваної постанови судді і значно пізніше ніж через 10 днів після отримання ОСОБА_1 копії постанови 16 березня 2024 року.

Більше того, з матеріалами справи адвокат Гавдяк І.Б. ознайомилась 14 червня 2024 року, тобто більше ніж через місяць після укладення договору про надання правової допомоги. При цьому, після укладення вказаного договору адвокат Гавдяк І.Б. із заявою про ознайомлення з матеріалами справи звернулась 07 червня 2024 року, тобто у строк який майже втричі перевищує 10-денний строк апеляційного оскарження (а.с.15).

В апеляційній скарзі не наведено жодних об`єктивних обставин, які би обґрунтовували таке тривале зволікання ОСОБА_1 з реалізацією її права на апеляційне оскарження, а адвоката із вжиттям заходів по наданню правової допомоги в цій справі.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що копію оскаржуваної постанови представником ОСОБА_1 отримано 14 червня 2024 року не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку оскарження, оскільки вони не пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Отже, в даному випадку не вбачається існування об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, а тому відсутні підстави для висновку, що цей строк пропущений з поважних причин.

Разом з тим, причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги. Безпідставне поновлення строку одній стороні є порушенням права іншої сторони у справі на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку.

Так, у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що національні суди порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд, оскільки вирішили поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин (п. 53 рішення). В цьому рішенні ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", також сформульовано висновки щодо застосування елементів принципу юридичної визначеності, відхід від якого можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку, що цей строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи наведене і те, що в апеляційній скарзі не наведено відомостей про непереборні та об`єктивні перешкоди, які би вказували на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, то в задоволенні клопотання про поновлення цього строку адвокату Гавдяк І.Б., слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Крім наведеного, слід зазначити, що у цій справі апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Гавдяк І.Б. подала на підставі договору про надання правової допомоги від 08 травня 2024 року. Тобто її повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 виникли майже через три місці після спливу встановленого законом 10-денного строку оскарження постанови судді від 06 березня 2024 року. Отже, адвокат Гавдяк І.Б. на час винесення постанови судді і протягом 10-денного строку її оскарження не була учасником цього провадження і відповідно вона не мала права на апеляційне оскарження, строк реалізації якого просить їй поновити.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гавдяк І.Б. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гавдяк І.Б. на вказану постанову повернути.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя