Єдиний унікальний номер 205/6996/24
Номер провадження3/205/2452/24
Справа № 205/6996/24
Провадження № 3/205/2452/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Остапенко Н.Г., секретаря судового засідання Юдіної М.С., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ААД № 907382 від 15.05.2024 року водій ОСОБА_1 30.04.2024 року о 09 год. 00 хв. в м. Дніпрі на вул. Новопокровській, керуючи автомобілем Nissan, н.з. НОМЕР_2 , на дорозі, що має по одній смузі в кожному напрямку, в районі б. 2А вул. Ясинева виїхав на зустрічний бік проїзної частини, де сталося зіткнення з автомобілем Subaru, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка слідкувала в зустрічному напрямку. У наслідок ДТП ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, транспортні засоби механічно пошкоджені, спричинено збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 11.3 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 заперечував проти наявності його вини в ДТП, оскільки їхав зі швидкістю 55 км за годину, здійснив маневр для уникнення аварійної ситуації, просив провадження закрити.

У судовому засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Сухий А.Г. зазначив, що протокол складено з порушеннями, а саме через 15 днів після ДТП, а також у ньому відсутні посилання на докази. Просив провадження закрити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Пономарьов А.А. наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Від представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Таламанчука О.С. надійшла заява, у якій зазначено, що ОСОБА_1 , не надав потерпілим жодної допомоги, у тому числі й на відшкодування витрат, які пов`язані з ДТП. У заяві просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, та представника потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Пунктом 11.3. Правил дорожнього руху встановлено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Попри невизнання ОСОБА_1 вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вина підтверджується дослідженими письмовими доказами: протоколом серії ААД № 907382 від 15.05.2024 року, протоколом огляду місця ДТП, схемою місця ДТП, яка містить підпис ОСОБА_1 , фотографіями з місця ДТП після події, поясненнями потерпілої у ДТП ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захиснику роз`яснено право на подання клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи. Однак, заперечуючи проти викладених в матеріалі обставин, ОСОБА_4 зазначив, що не бажає подавати клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суддя доходить висновку, що докази, що містяться в матеріалах справи, є належними та допустимим, які у своїй сукупності доводять факт порушення ОСОБА_1 п. 11.3. Правил дорожнього руху, а в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, який вірно кваліфікований за ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безсумнівними, належними, допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Так, отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія ОСОБА_1 одночасно взяв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно із ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не порушено.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, суддя доходить висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, оскільки такий вид адміністративного стягнення для правопорушника є достатнім і необхідним для її виховання.

Згідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. ст. 401, 124, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: Наталія Георгіївна Остапенко