Справа № 214/3840/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., громадянство Україна, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

14.04.2024 приблизно о 17.00 год. ОСОБА_2 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психічного характеру у відношенні свого батька ОСОБА_3 , а саме, виражався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_3 на підставі наявних доказів, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яка підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 209490 від 14.04.2024, в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства в сім`ї відносно батька ОСОБА_3 за місцем їх проживання, що мало місце 14.04.2024 приблизно о 17.00 год. за місцем їх фактичного мешкання;

-рапортом інспектора, відповідно до якого повідомлення до служби 102 про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 надійшло 14.04.2024 о 17.33 год., заявник ОСОБА_3 ; повідомлення зареєстроване в ЖЄО за №7477 від 14.04.2024;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_3 та письмовими поясненнями потерпілого, в яких останній вказав, що 14.04.2024 о 17.00 год. його син ОСОБА_2 вчинив сварку, в ході якої виражався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_2 та відповідно дружиною ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є сином і батьком, проживають разом з матір`ю ОСОБА_4 однією сім`єю, тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тому відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_2 є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він оспорює факт виникнення сварки між ним та батьком 14.04.2024, як і загалом вчинення домашнього насильства, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються обсягом наявних у справі доказів. Таку позицію ОСОБА_2 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту задля ухилення від відповідальності.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_2 , який фактично вину не визнав згідно з письмовими поясненнями, від явок до суду ухилявся, офіційно не працює, раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення проти громадського порядку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.02.2019 (справа №21/101/19) за ст.173 КУпАП. Крім того, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, однак, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості. Указані обставини в їх сукупності та хронологічності подій свідчать про те, що ОСОБА_2 схильний до ведення антисуспільної поведінки. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Підстав для направлення ОСОБА_2 як особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд не вбачає. На переконання суду, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за обставин, що мали місце 14.04.2024, та накладення стягнення у виді штрафу наразі може бути достатньою мірою для виправлення ОСОБА_2 та недопущення вчинення ним у майбутньому домашнього насильства.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко