Справа №463/2434/24
Провадження №3/463/879/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1

за ст. 130 ч.1 КУпАП -

в с т а н о в и в:

Працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що громадянин ОСОБА_1 03 березня 2024 року о 23:20 год. в м. Львові на вул. Пекарській, 46, керував т.з. Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 , як особа яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, з поданих ним письмових пояснень, вбачається, що він вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення заперечує та вказує, що дійсно за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин він керував автомобілем, на вул. Пекарській в м. Львові, з невідомих йому причин він був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в тому, що на автомобілі не працює підсвітка номерного знака, в подальшому звинуватили його в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що ним не було допущено жодного порушення Правил дорожнього руху України, які б давали працівникам поліції підстави для його зупинки та притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що з невідомих йому причин дії працівників поліції за вказаних обставин були спрямовані на його безпідставну зупинку та безпідставне звинувачення у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена жодними належними та допустимими доказами, тому провадження у справі просить закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статей 283 і 284 КУАП у постанові, серед іншого, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Аналогічні положення закріплені в ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015р.

Цією ж Інструкцією закріплено перелік ознак алкогольного сп`яніння. Зокрема, згідно п. 3 Розділу І такими ознаками є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

З наведеного вище протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на думку працівника поліції: громадянин ОСОБА_1 03 березня 2024 року о 23:20 год. в м.Львові на вул.Пекарській,46, керував т.з. Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Згідно положень частин 2 - 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Статтею 6 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.7 згаданого Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими. У діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками.

Відповідно до вимог ст. ст. 31,40 наведеного Закону, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п. п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

До матеріалів справи долучено відеозапис, на якому відображено зйомку з відеокамер двох поліцейських екіпажів (один екіпаж поводив зупинку транспортного засобу, інший за викликом першого прибув на вул. Пекарську для оформлення адміністративного правопорушення).

Зокрема, на одному з записів відображено спілкування працівників поліції в службовому автомобілі на вул. Личаківській, що останні очікували водія автомобіля «Шкода», як в подальшому виявилось це був ОСОБА_1 , серед грубої нецензурної лайки працівників поліції зрозуміло, що водій сів в автомобіль та проїхав повз працівників поліції, останні розпочали рух та слідували за даним автомобілем, під час руху один з працівників поліції знову ж таки за допомогою нецензурної лайки сказав, що в нього (очевидно на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 ), не працює підсвітка заднього номерного знака, і це добре, (очевидно така несправність дає працівникам поліції право зупинити транспортний засіб та оформлення відповідного адміністративного правопорушення).

В подальшому за допомогою звукового сигналу автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено, підійшовши до останнього, не представившись, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 «а як Ви їздите?», після чого спитав «Ви щось вживали?», ОСОБА_1 факт «вживання» заперечив. Після чого, працівниками даного екіпажу поліції було викликано інший екіпаж для оформлення адміністративного правопорушення, очевидно, що на думку завідомо для поліцейського таким адміністративним правопорушення було адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Після прибуття другого екіпажу, один поліцейський (з першого екіпажу) повідомив поліцейського, який прибув в складі іншого екіпажу «він 100% п`яний». Далі при спілкуванні поліцейських один спитав в іншого «він є в базі?, інший відповів, «130 по ньому не було». Після чого в ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейський спитав чи буде останній проходити огляд на стан сп`яніння.

Окремо слід звернути увагу на спілкування поліцейських першого екіпажу, один з яких, знову ж таки за допомогою нецензурної лайки, сказав: «нам сказали, ми зробили».

В свою чергу слід звернути увагу на поведінку ОСОБА_1 , який поводив себе адекватно, спокійно, ввічливо, ознак алкогольного сп`яніння, які можна побачити на відеозаписі в нього не було.

Під час розгляду даної справи слід звернути увагу на те, що у рішенні по справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року п.38 Європейський суд з прав людини зазначив, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів, або особи, які діють за їх вказівкою не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Повертаючись до обставин справи суд звертає увагу на те, що слідуючи за ОСОБА_1 працівники поліції завідомо розуміли, що саме його слід зупинити і причиною зупинки мала бути несправність освітлення заднього номерного знаку, разом з тим дане адміністративне правопорушення жодним чином не було зафіксовано, в матеріалах справи відсутні дані про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, що дає суду підстави вважати, що такого правопорушення не було і поліцейські свідомо шукали причину зупинки (згідно вимог ч.2 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Відтак, суд приходить до висновку про те, працівники поліції свідомо очікували на вул. Личаківській коли ОСОБА_1 з`явиться в їх полі зору, сяде за кермо автомобіля та розпочне рух, а вони відповідно розпочнуть його переслідування, причина зупинки їм відома не була, таку вони встановили на ходу. Відтак, якби поведінка працівників поліції не була направлена на провокації, вони, очевидно, маючи підозру (дані) про перебування ОСОБА_1 , в стані сп`яніння, повинні були роз`яснити про те, що він не може керувати транспортним засобом.

Натомість, працівники поліції діяли з точністю до навпаки, і в кінцевому, певний період часу очікували появу ОСОБА_1 , момент початку його руху, в ході слідування за ним зупинили транспортний засіб, придумуючи на ходу причину зупинки.

Вказане свідчить про те, що саме з боку працівників поліції мала місце провокація з невідомих для суду причин, яка в свою чергу не зобов`язувала ОСОБА_1 виконувати на думку поліцейських законні вимоги, в тому числі і проходження (відмови від проходження) огляду стан сп`яніння.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутні подія та склад інкримінованого правопорушення, а складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП обумовлено виключно діями працівників поліції.

Суд не приймає до уваги наявні в матеріалах справи рапорти працівників поліції та направлення на відповідний огляд, оскільки в таких відображено обставини, оцінку яким суд надав вище.

Керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С.І.