ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/412/24 Справа № 711/4462/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 01 червня 2024 року о 00 год. 31 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLVO XC70» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Чигиринській, 19 в м. Черкаси, з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» чи у медичному закладі Черкаському обласному наркологічному диспансері (далі ЧОНД) відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вищевказана постанова є незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що у даному випадку суд першої інстанції грубо порушив ст.ст. 9 та 245 КУпАП та ст. 62 Конституції України, оскільки під час розгляду справи зайняв упереджену позицію на користь обвинувача, фактично відмовився досліджувати зазначені стороною захисту порушення допущені органом Національної поліції під час оформлення матеріалів про дане адміністративне правопорушення, а також необґрунтовано відхилив доречні аргументи сторони захисту щодо здійснення працівниками поліції підбурювання ОСОБА_2 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та введення останнього в оману.

Вважає, що судом першої інстанції взагалі не враховано та не зазначено, про те, що перед, начебто, відмовою проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 щонайменше тричі погодився їхати в «ЧОНД» для проходження огляду на стан сп`яніння і після начебто відмови і далі погоджувався, що підтверджується відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Також, зазначає, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, не надано жодної оцінки доказам, наданим стороною захисту та належним чином їх не досліджено. Щодо цього відзначає, що: не опитано заявленого свідка, який був присутній під час протиправних дій поліції; не досліджено фото, на якому зображено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 перебувають біля входу до ЧОНД; не досліджено відеофайл, на якому зображено як ОСОБА_1 веде відеозйомку та зазначає, що він приїхав в наркодиспансеру, вказує час на годиннику «01:52», де його не пускають, оскільки немає направлення.

Зазначає, що судом також відхилено доводи сторони захисту про здійснення працівниками поліції підбурювання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також вказує, що в протоколі огляду та направлені на огляд до закладу охорони здоров`я не вказано, в який саме заклад охорони здоров`я, для огляду, був направлений його підзахисний працівники поліції.

Наполягає на тому, що без таких протиправних дій працівників поліції правопорушення не було б вчинено, оскільки ОСОБА_1 спочатку не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, шо підтверджено відеодоказами. Докази, здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, визнаються недопустимими, а відтак усі наявні у справі докази є недопустимими, а тому не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника ОСОБА_4 , який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №310955 від 01 червня 2024 року, в якому зазначена суть адміністративного правопорушення.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 вересня 2022 року.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що суд першої інстанції надав аналіз відеозапису доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, тривалістю більше 20 хвилин, до моменту початку складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що співробітником поліції у водія ОСОБА_1 встановлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту. Внаслідок чого, водію було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 здійснював телефоні дзвінки, ухилявся від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не здійснює вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, не надав згоди на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я, цебто його дії фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, працівниками патрульної поліції, а також суддею при розгляді справи в суді, зазначені дії ОСОБА_1 правильно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч позиції апелянта, суддею місцевого суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При апеляційному перегляді не встановлено, що працівниками поліції здійснювалось підбурювання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого відповідні доводи апелянта є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук