Справа № 761/6933/24
Провадження № 3/761/2089/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, за участю секретаря Передерея І.О., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , захисника Мазманяна Е.Р., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорнобаївки Черкаської області, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається із протколу серії ААД №726312 від 14.01.2024, 14 січня 2024 року о 08 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, що підтверджується висновком лікар-нарколога №000299 від 14.01.2024 року. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та зазначив, що наркотичні речовини ніколи не вживав. Повідомив, що 14.01.2024 керував автомобілем, як його зупинили працівники патрульної поліції та повідомили, щоб він їхав з ними на освідування. При цьому, працівник патрульної поліції грубо розмовляв з ним, а нагрудна камера поліцейського була вимкнена. Так, він прослідував в лікарню «Соціотерапія» на вимогу поліцейських. У лікарні оглянув його лікар, та сказав здати аналіз сечі. Однак здати такий аналіз він не зміг з об`єктивних причин, оскільки з дитинства має відповідні психологічні проблеми, що підтверджується відповідним висновком. Таку обставину лікар сприйняв як відмову від проходження огляду та склав висновок про те, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Разом з тим, його прохання здати інші аналізи (кров, слину тощо) для встановлення достовірності перебування у стані наркотичного сп`яніння як лікарем, так і працівниками поліції були відхилені. Також зазначив, що раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а у період з листопада 2023 по лютий 2024 року стосовно було складено декілька протоколів з аналогічних підстав, які розглянуто і закрито за відсутності у його діях складу правопорушення. Вважає, що така систематичність у зупиненні його працівниками патрульної поліції зумовлена наявністю щодо нього відомостей в поліцейській базі про попереднє складання протоколів щодо нього за ст. 130 КУпАП.

Захисник Мазманян Е.Р. у судовому засіданні просив долучити свої письмові заперечення та медичні документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 психологічних проблем, які блокують сечовипускання останнього у громадських місцях. Також захисник підтвердив, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, які перебували на розгляді у Святошинському районному суду м. Києва, закриті, в Дарницькому - протоколи повернуті на дооформлення, ще в одному суді провадження так само закрито.

При цьому, враховуючи обставини даного провадження, адвокат прийшов до висновку, що огляд ОСОБА_1 відбувся із порушенням вимог законодавства, оскільки не проведено дослідження біологічного матеріалу останнього. Більше того, із долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошує лікарю, що не може здати сечу з причин, які не залежать від його волі, просить здати для аналізу кров чи слину, однак лікар відмовила в заборі інших біологічних матеріалів, чим порушила вимоги інструкції. Разом з тим, адвокат звернув увагу, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 безпідставно, не повідомивши про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння. Щодо акту огляду на стан сп`яніння вказав, що в ньому викладена клінічна картина наркотичного сп`яніння, однак сам огляд особи належним чином не проводився, біологічний матеріал останнього не досліджувався. Відтак, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та позицію захисника Мазманяна Е.Р., суддя приходить до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до пп. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КупАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тому, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №726312 від 14.01.2024 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, а огляд проводився у лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, що підтверджується висновком лікар-нарколога №000299 від 14.01.2024 року, однак, такий протокол не доводить винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису із нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 добровільно проїхав до лікарні для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак здати аналіз сечі останній не зміг з причин, які не залежать від його волі, оскільки має психологічні проблеми, які блокують сечовипускання у публічних місцях. При цьому упродовж всього огляду ОСОБА_1 неодноразово наголошує на цьому працівникам поліції та лікарю, однак останні його пояснення ігнорують. В той же час ОСОБА_1 пропонував здати для аналізу інші біологічні матеріали, наприклад, кров чи слину, на що отримав відмову лікаря. Так, дії ОСОБА_1 щодо ненадання для аналізу біологічного матеріалу - сечі лікар-нарколог розцінила як ухилення від проходження огляду, а тому, склала висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння (клінічно).

Разом з тим, вказані дії лікаря-нарколога не відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Так, згідно з положеннями п.п.12,13 Розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, із системного аналізу наведених положень, слід дійти висновку про те, що відібрання сечі для проведення аналізу у лікаря-нарколога не є виключним способом встановлення перебування особи у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, у ході судового розгляду провадження стосовно ОСОБА_1 суду надано медичні документи, з яких вбачається, що останній має психологічні проблеми, які блокують сечовипускання у публічних місцях, а також наявність у нього іншого захворювання, яке призводить до підвищення артеріального тиску.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про те, що відмова лікаря від відібрання інших біологічних матеріалів у ОСОБА_1 , крім сечі, не є належним проведенням огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, а тому, не бере до уваги складений лікарем ОСОБА_2 висновок №000299 від 14.01.2024 як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд звертає увагу на систематичність складання працівниками поліції протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за тих самих підстав, провадження по яких в подальшому закривались судами за реабілітуючих підстав. Разом з тим, суд роз`яснює, що вирішення такої ситуації перебуває поза межами компетенції судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Отже, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, враховуючи, що поліцейськими не надано судді інших доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 14 січня 2024 року о 08 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 2, та керування останнім транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк