ПОСТАНОВА

Справа № 947/21739/24

Провадження № 3/947/4370/24

01.08.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ОД №028920 від 24.06.2024, складений інспектором УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Скакуновим Д.М. щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 о 04.40, за адресою: м.Одеса, вул.Небесної Сотні, буд.65-А, не виконав законне розпорядження про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, поводив себе зухвало та нахабно.

Такі дії ОСОБА_1 інспектором поліції були кваліфіковані за ст.185 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду на виклик не прибув. Він був додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибув до суду, хоча достовірно знав, що матеріали щодо нього направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавився справою щодо нього, будучи додатково сповіщеним через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без його участі.

Згідно ст.278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи зібрані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши зібрані інспектором поліції матеріали, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, що є підставою для закриття справи.

Так, автором протоколу не надано сукупності доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, а в матеріалах справи відсутні їх пояснення.

До матеріалів справи не додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №470586, №474893, 474569, хоча вони зазначені в протоколі, як додаток до протоколу, але до суду не надходили.

В матеріалах справи, як єдиний доказ, наявний протокол затримання особи, який не вручений затриманій особі. Але протокол затримання, відповідно до ст.251 КпАП України, не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки адміністративне затримання є одним з обмежувальних заходів адміністративного примусу, який застосовується всупереч волі та бажанню порушника і полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, явно недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд не в праві самостійно здійснювати збір доказів, із власної ініціативи викликали і допитували свідків, та фактично перебирати на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення, оскільки такими діями порушує пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, що зазначено в рішеннях ЄСПЛ (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45).

Отже докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні.

Отже через неправильне складання інспектором поліції матеріалів справи в діях ОСОБА_1 не вбачається наявності усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КпАП України, відносно ОСОБА_1 закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.