Справа № 503/1646/24
Провадження № 3/503/1412/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Сердюк Б.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

13 липня 2024 року о 06 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з ПОРВ (з м.д. н.п. Кодима) на південній околиці н.п. Кирилівка Подільського району Одеської області, на відстані до 3500 метрів від лінії державного кордону України, в районі проміжного знаку № 0304, виявлено ОСОБА_1 , який спільно з групою осіб, матеріали щодо яких оформлені в окремі справи про адміністративні правопорушення, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, на напрямку с. Романівка (Україна) - с. Ковбасна (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення в якому проставлений підпис в графі про отримання примірника згаданого протоколу. В подальшому, згідно довідки про доставку судової повістки у виді SMS-повідомлення на номер його телефону зазначений у заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, абонент тимчасово недоступний.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням вищевикладеного, слід зазначити, що ОСОБА_1 не прибув до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення, достовірно знаючи, що матеріали відносно нього направлені до Кодимського районного суду Одеської області, поводячись пасивно та не цікавлячись справою.

При цьому, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі. В заяві він також вказав, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, повністю визнає. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 204-1 КУпАП України, не є обов`язковою. За таких обставин суд вважає, що дану справу може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 р. № 1292 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», відповідно до якої, прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Пункт 7 вищезазначеної постанови визначає, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Враховуючи вище викладене, суддя вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доведена, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 000242Е від 13.07.2024 року; рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби від 13.07.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.07.2024 року, схемою виявлення правопорушників від 13.07.2024 року.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 13 липня 2024 року о 06 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з ПОРВ (з м.д. н.п. Кодима) на південній околиці н.п. Кирилівка Подільського району Одеської області, на відстані до 3500 метрів від лінії державного кордону України, в районі проміжного знаку № 0304, виявлено ОСОБА_1 , який спільно з групою осіб, матеріали щодо яких оформлені в окремі справи про адміністративні правопорушення, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, на напрямку с. Романівка (Україна) - с. Ковбасна (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, письмові пояснення надав на окремому аркуші, послуг захисника та перекладача не потребує, про що і розписався у даному протоколі.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які були долучені до вказаного протоколу, вбачається, що останній намагався незаконно перетнути кордон в Республіку Молдова, для чого прибув на територію Подільського району Одеської області, звідки з іншими чоловіками рухався пішки в напрямку державного кордону з метою його перетину, за маршрутом, який був йому раніше повідомлений через телеграм-канал та в подальшому був затриманий прикордонниками. Свою вину визнає.

Аналіз досліджених доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що уповноважені особи прикордонної служби, які виявили ОСОБА_1 були упередженими при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, суддя не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування мешканця м. Київ у прикордонній смузі поблизу с. Кирилівка Подільського району Одеської області, в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Отже, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, при яких воно вчинене, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відношення цієї особи до вчиненого правопорушення та ступінь вини, суддя вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, однак у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.С. Сердюк