КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/910/24 Головуючий у 1 інстанції: Рукас О.В.
Провадження №33/824/2841/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 1 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 1 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 7 травня 2024 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 1 травня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що постанова суду першої інстанції є невмотивованою та необґрунтованою, докази вчинення особою правопорушення відсутні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд недостатньо уважно дослідив матеріали справи, спрощено та формально підійшов до аналізу наявних доказів та розгляду справи в цілому.

Вказує, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки алкоголь не вживав та ознак алкогольного сп`яніння не мав.

ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про це, однак до медичного закладу для проходження повторного огляду доставлений не був.

Зазначає, що суд першої інстанції надав не вірну оцінку відеозаписам наявним в матеріалах справи. В справі є 2 відео, безперервна відеофіксація відсутня. Поліцейський спеціально вимкнув бодікамеру.

Направлення на огляд водія є доказом водія з результатом Драгера. Водій направляється до ЗОЗ тільки в разі його незгоди з результатом. Водій не погодився з результатом, а поліція хоча і склала направлення, до лікарні водія не доставила, чим порушила процедуру встановлено ст. 266 КУпАП внаслідок чого огляд та його результати є недійсними.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Александров Д.О. в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 277773 від 18.02.2024 вбачається, що 18 лютого 2024 року о 09 год. 45 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Ягідна, буд. 5, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та в присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,44 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 277773 від 18.02.2024, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним прочитаний та підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування автомобілем, факт добровільної згоди пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, позитивний результат огляду 0,44 проміле;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, з яких вбачається підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його добровільна згода пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, позитивний результат огляду на стан сп`яніння, відсутність в ОСОБА_1 будь-яких заперечень проти результатів проведеного огляду;

- чеком тесту № 396 від 18.02.2024 року, проведеного за допомогою Drager Alcotest 6820, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,44 проміле; містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчує свою обізнаність з результатами проведеного огляду;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду за допомогою спеціального технічного засобу 0,44 проміле; містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчує свою згоду з результатами проведеного огляду;

- показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких судом встановлено факт добровільної згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, позитивний результат огляду на стан сп`яніння, стан сп`яніння 0,44 проміле; відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень та зауважень щодо результатів проведеного огляду;

- наявною у матеріалах справи розпискою, з якої вбачається факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння;

- водійським посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що сукупність досліджених у судовому засіданні належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів дають можливість зробити категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративний відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Положеннями п. 7 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно до технічних характеристик приладу «Drager Alkotest», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,06 проміле - у діапазоні від 0 до 0,8 проміле.

Статтею 8 пунктом 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи та не чіткої мови.

Таким чином, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

Кколи у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, він заперечував вживання спиртних напоїв, був не згодний з показниками технічного приладу 0,44 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю у повітрі, що видихається, винуватість водія у порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає докази по справі, які покладені в основу постанови, зібрані з порушенням вимог КУпАП, є сумнівними і такими, що повністю спростовуються наданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, яким спростовується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 1 травня 2024 року скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.