Справа № 191/1414/24
Провадження № 3/191/551/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВстановиВ:

01.04.2024 року із Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №835019 від 25.03.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, в якому зазначено, що 13.03.2024 року о 18:00 годині, перебуваючи по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків передбачених законом, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2011 р.н., який спричинив фізичну біль малолітньому ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, заперечила та пояснила, що вона в той день перебувала на роботі, так як вона зобов`язана утримувати своїх дітей та забезпечувати гідний рівень життя. Її діти були вдома. Менший син ОСОБА_4 був під наглядом старшого сина ОСОБА_5 , якому вже 16 років. Згодом вона дізналася, що ОСОБА_6 написала заяву щодо її дітей. Почала з`ясовувати у синів, що сталося того дня і вони пояснили, що вони перебували на вулиці, а ОСОБА_7 , то гуляв разом з ними, то починав ображати їх, обзивав безбатченками. ОСОБА_8 намагався налякати його і погнався за ним, але не наздогнав. Сини зазначили, що вони ОСОБА_9 не чіпали і не били. Крім того, свідком того, що ОСОБА_10 ображав дітей була ОСОБА_11 , про що повідомляли поліції і діти, і вона сама. Навіть після цього інциденту ОСОБА_10 продовжує ображати її дітей. Зокрема, коли її старший син ОСОБА_12 йде по вулиці, то ОСОБА_10 викрикує на його адресу образи. Вона говорить з дітьми, щоб вони не звертали увагу на це, але в подальшому якщо це продовжиться, то вона буде вимушена звертатися у поліцію.

Також ОСОБА_2 пояснив, що він той день провів з старшим братом ОСОБА_12 та другом ОСОБА_13 . Вони ходили до старого їхнього будинку, а потім гралися. ОСОБА_10 спочатку ображав його і брата: говорив, що вони безбатченки та нецензурно висловлювався. Потім, коли вони до нього підійшли, то попросив вибачення і гуляв разом з ними. Згодом він почав йти додому і коли відійшов від них, то почав знову ображати. Образи зі сторони ОСОБА_9 чула тьотя ОСОБА_14 .

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а невиконанням обов`язків є лише ті, що чітко передбачені законодавством і які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №835019 від 25.03.2024 , складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, 13.03.2024 року о 18:00 годині, перебуваючи по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків передбачених законом, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2011 р.н., який спричинив фізичну біль малолітньому ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вказана норма матеріального права дотримана не була, оскільки не було конкретизовано, від яких саме батьківських обов`язків та у який саме спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №835019 від 25.03.2024 року не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №835019 від 25.03.2024 року долучено письмові пояснення самих неповнолітніх учасників конфлікту ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та їх матерів, а також протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.03.2024 року ОСОБА_6 . Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про жодних свідків конфлікту, яких не було опитано, також до протоколу не долучено інших письмових пояснень. Хоча згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, остання повідомляла працівникам поліції, що громадянка ОСОБА_11 була свідком конфлікту 13.03.2024 року і чула як неповнолітній ОСОБА_3 висловлювався нецензурно у бік неповнолітнього ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відсутні належні докази щодо того, що вказані у протоколі події відбулися внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання, передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 7, ч.1 ст.184, 245, 247, 256, 278, 28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова