Справа № 443/508/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 33/811/888/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Микуша Дмитра Михайловича на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 09 березня 2024 року, о 01 год. 52 хв. у м. Ходорів по вул. Львівська, 30, Стрийського району, Львівської області керував автомобілем марки «Mazda 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», результат 2,15 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Микуш Д.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального права, містить відомості, які не відповідають обставинам справи.

Наголошує, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом приладу «Драгер», проте працівники поліції переконали його відмовити від проходження огляду в медичному закладі.

Окрім того, звертає увагу, що після розмови з адвокатом він повідомляв працівників поліції, що з результатом огляду він не погоджується та хоче пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте в цьому йому було відмовлено, що підтверджується поясненнями наданими у протоколі про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що працівниками поліції порушено п. 7 розділ I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МОЗ ТА МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому не зазначено ознак сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у водія.

Звертає увагу, що прилад «Alcotest 6820» відсутній у переліку сертифікованих приладів для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, окрім того працівниками поліції не надано на вимогу водія сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Повідомляє, що акт огляд лише підтверджує, що прилад показав результат 2.15 проміле, проте не підтверджує, що водій погодився з даним результатом остаточно.

17 червня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло повідомлення від адвоката Микуша Д.М. про розірвання договору про надання правової допомоги та припинення повноважень захисника.

19 червня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява від адвоката Добошовського О.В., у якій він просить проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката, апеляційну скаргу адвоката Микуша Д.М. просить задоволити в повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви адвоката Добушовського О.В., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Добушовського О.В..

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 752826 від 9 березня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 5» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат 2.15проміле.;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 5), з якої встановлено, що огляд було проведено о 02 год. 15 хв., 9 березня 2024 року, результат огляду 2,15 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду 2.15 проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), відповідно до якого водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього було виявлено запах алкоголю з порожнини рота;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням комендантської години, опитування водія, під час якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на вимогу водія працівником поліції пред`явлено службові посвідчення водію, після чого він спочатку вияв бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, через деякий час погодився пройти такий огляд на місці зупинки. Працівниками поліції надано йому на вибір герметично запаковану трубочку, повідомлено, яким саме приладом буде проведено огляд, перевірено прилад (газоаналізатор чистий), роз`яснено як саме потрібно продувати прилад, після чого водій декілька разів пробував продути прилад «Драгер» (не видихав достатній об`єм повітря для тестування), результат огляду 2.15 проміле, із результатом він не погодився, після чого працівниками поліції запропоновано йому пройти огляд в медичному закладі від якого ОСОБА_1 відмовився, намагався домовитися, зазначив, що вживав алкоголь. Працівник поліції повідомив водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлено його з актом огляду та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з його правами та обов`язками, протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису він відмовився, патрульними відсторонено його від керування транспортним засобом, після складання протоколу про адміністративне правопорушення чого водій виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом приладу «Драгер», проте працівники поліції переконали його відмовити від проходження огляду в медичному закладі, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не погодився з результатом приладу «Драгер» та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі після розмови з адвокатом, апеляційний суд розцінює критично, оскільки, як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій дійсно висловлював незгоду з результатом газоаналізатора, проте коли працівники поліції йому запропонували пройти такий огляд в медичному закладі, він відмовився від огляду в медичному закладі, окрім того зазначив, що вживав алкоголь.

Доводи сторони захисту, що працівниками поліції порушено п. 7 розділ I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МОЗ ТА МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки працівники поліції неодноразово пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому не зазначено ознак сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у водія, оскільки в ньому зазначено результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» (2.15 проміле), що підтверджує перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, окрім того водію не ставить у провину керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Що стосується, доводів сторони захисту, що прилад «Драгер» є не сертифікований, то такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України, 9 листопада 2015 року, № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього є сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, разом із тим водій не просив надати йому такі документи для огляду.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Микуша Д.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Микуша Дмитра Михайловича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.