Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/457/24
П О С ТА Н О В А

19 червня 2024 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 168580 від 24.01.2024 року, 23 січня 2024 року о 23 годині 55 хвилин, в м.Овруч Коростенського району Житомирської області, вул.Б.Хмельницького, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя); від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але його адвокатом Лугинцем В.П. подано заперечення щодо неправомірності складання адміністративного протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що: - до протоколу не долучено акт огляду на стан сп`яніння, в якому мали бути відображені ознаки алкогольного сп`яніння, який би в подальшому слугував підставою для складання адміністративного протоколу, чим порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735; - поліцейський не роз`яснив наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише констатував факт складання протоколу за ст.130 КУпАП; - долучення до протоколу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не свідчить про його надання йому та відмову від його отримання, оскільки в ньому відсутній його підпис про дану відмову а також відсутні записи про ознаки алкогольного сп`яніння, тобто не вказано складову частину на підставі якої видається дане направлення. Підставою для направлення водія на освідування мають слугувати наявні характерні ознаки сп`яніння, а не бажання поліцейського з формальних підстав; - в матеріалах справи відсутні дані про те, що на час зупинки транспортного засобу він визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту"; - протокол про адміністративне правопорушення та інші документи містять лише відмітки про відмову ОСОБА_1 від підпису чи ознайомлення. Проте відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноваженою особою були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, та в спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейський обмежився лише констатуванням факту, що останній відмовляється від проходження освідування та від підписання документів. Однак, а ні протоколу, ні інших будь-яких документів в присутності ОСОБА_1 складено не було. Не можна вважати факт доведеності вчинення правопорушення за тієї обставини, що оскільки ОСОБА_1 відмовився підписувати будь-які документи, то він самоусунувся від ознайомлення зі змістом правопорушення, яке йому інкримінується та з іншими процесуальними документами. Вимоги статей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення (у разі коли таку особу було встановлено), та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для складення протоколу. Існує ще один факт порушення складення адміністративного протоколу, оскільки ОСОБА_1 було зупинено лейтенантом поліції прізвище якого - ОСОБА_2 , тобто з`ясовував обставини, задавав запитання, здійснював пропозицію щодо проходження на стан алкогольного сп`яніння саме він, але чомусь вказаний протокол про адміністративне правопорушення було складено іншим інспектором майором поліції - ОСОБА_3 , яка взагалі була відсутня під час зупинки транспортного засобу та під час складення адміністративних матеріалів, процедура якої взагалі відсутня на відеозаписах, що є порушенням процедури складення адміністративних матеріалів, а саме особою яка не виявила факту правопорушення і не встановлювала обставин події, не вела навіть діалогу з правопорушником, що підтверджується відеозаписами, тому даний протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, як такий що одержаний незаконним шляхом, порушуючи вимоги КУпАП, оскільки складений посадовою особою якою не було виявлено та встановлено факту правопорушення. Докази, одержані з порушенням Закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. З відеозаписів відеореєстратора службового автомобіля, вбачається рух автомобіля правопорушника, на якому відображено дату події - 23.01.2024 року, а з відеозаписів боді-камери поліцейського який здійснював провадження справи на місці, чомусь дата події вказана - 05.01.2014 року, що являється грубим порушенням фіксування та виявлення правопорушення відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999. Згідно до п. 4 та п. 5 Розділу II вищевказаної Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Судом встановлено, що поліцейськими здійснювався відеозапис фіксації порушення ОСОБА_1 ПДР України із застосуванням технічних засобів: відеореєстратора з патрульного автомобіля та бодікамери поліцейського.

Оглядом доданого до протоколу про адміністративне правопорушення диску з відеозаписами правопорушення встановлено, що запис з бодікамери поліцейського не відповідає даті вчинення порушення зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема порушення вчинено 23.01.2024 року, а з бодікамери вбачається, що подія мала місце 05.01.2014 року.

Відтак, запис з бодікомери поліцейського судом не може бути визнаний належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, на підставі наданих документів та доказів судом не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суду не було надано незаперечних доказів, які б доводили його винуватість поза розумним сумнівом, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 33, 130 ч.1, 185, 283, 247 ч. 1, п.п. 1, 7, 284, 294 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Вачко