Номер провадження: 33/813/1207/24
Номер справи місцевого суду: 522/2740/24
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №301607, 13.02.2024, о 13:55 год., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, №57, здійснювала реалізацію алкогольної продукції без ліцензії, чим порушила діюче законодавство України.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень без конфіскації. Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок, згідно Закону України «Про судовий збір».

Не погодившись з наведеною постановою суду, 18 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Шугалевич І.В. звернувся з апеляційною скаргою, яка постановою Одеського апеляційного суду від 26.03.2024 була повернута особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що подана та підписана особою без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

01 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити. В апеляційній скарзі також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що судом не було здійснено її виклику/повідомлення про дату та час судового засідання, а з матеріалами справи, її представник міг ознайомитися лише 15.03.2024 та на наступний день через електронну пошту подав апеляційну скаргу, яка постановою Одеського апеляційного суду від 26.03.2024 була повернута, у зв`язку із чим вона повторно 01.04.2024 звернулася до суду із вказаною апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на вищевказані обставини справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено неуповноваженим суб`єктом, а усі зібрані по справі докази є недопустимими. Зазначає, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, в її діях відсутня об`єктивна сторона складу такого адміністративного правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять будь яких доказів реалізації алкогольної продукції без відповідної ліцензії ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів також звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, вимоги якого законодавчого акту порушені ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шугалевич І.В. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за її відсутності, копія оскаржуваного рішення останній не надсилалась, з матеріалами справи захисник ОСОБА_1 адвокат Шугалевич І.О. ознайомився 15 березня 2024 року.

16.04.2024 адвокат Шугалевич І.О. через електронну пошту подав апеляційну скаргу, яка постановою Одеського апеляційного суду від 26.03.2024 повернута, повторно звернувся із вказаною апеляційною скаргою 01.04.2024.

За таких обставин, ОСОБА_1 була позбавлена можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до приписів ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у цій справі доказами.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за такими кваліфікаційними ознаками, як: здійснення господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Об`єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

За ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи провадить особа господарську діяльність і чи має вона державну реєстрацію як суб`єкт господарювання.

Ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями може отримати лише суб`єкт підприємницької діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець 02.02.2016, номер запису 3052656.

Крім того, з наданого захисником ОСОБА_1 договору найму приміщення, вбачається, що орендарем приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є інша особа.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, не може отримати ліцензію на даний вид діяльності, докази систематичності здійснення нею діяльності у справі відсутні, тому відсутні докази того, що вона є суб`єктом адміністративного правопорушення, яке полягає у здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, та підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

За змістом ст. 3, 4, 42 Господарського кодексу України, п.14.1.36 Податкового кодексу України підприємництво, як вид господарської діяльності, - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, а також довести їх повторність. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, одними із ознак підприємництва, що відрізняють його від іншої діяльності, є систематичність таких дій та обов`язково мета - одержання прибутку. Питання, пов`язані із фактичним здійсненням підприємництва, підлягають обов`язковому з`ясуванню, доказуванню відповідними належними та допустимими доказами під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 13.02.2024, з яких вбачається, що проживаючи за вказаною адресою, в продуктовому магазині, він неодноразово купляв пиво та слабоалкогольну продукцію, що може підтвердити. Проте, такі пояснення не містять відомості про те, що їх реалізацію здійснює ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів щодо реалізації алкогольних напоїв іншим особам та факту отримання від останніх грошових коштів ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Долучені до матеріалів справі первісні пояснення ОСОБА_1 свідчать лише про те, що вона є найманим працівником магазину. В свою чергу, визнання таких обставин не доводить її статус, який надає підстави для притягнення до відповідальності, та з огляду на принцип презумпції невинуватості, не позбавляє особу, яка виявила можливе правопорушення та склала відповідний протокол, обов`язку доводити наявність всіх ознак складу правопорушення та винуватості особи в його вчиненні відповідно до положень ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув.

Притягуючи ОСОБА_1 до відповідальності, суд обмежився узагальнюючим реченням про те, що в діях останньої є склад правопорушення, проте не встановив жодної фактичної обставини, яка б надала підстави для висновку суду, не навів жодного обґрунтування викладеному, розглянув справу не повідомляючи ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим позбавив права на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, постанова суду як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, оскільки аналіз наведених вище норм законодавства та встановлені у ході розгляду даної справи обставини дають суду підстави дійти висновку про відсутність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Також, в справі «Полі Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Разом із тим доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 301607 складений неуповноваженим суб`єктом, а отже є недопустимим доказом, апеляційний суд відхиляє, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, проте сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими об`єктивними доказами здійснення господарської діяльності з відповідними порушеннями, як і визнання вини ОСОБА_1 , не можуть бути однозначними та достатніми доказами наявності в її діях складу даного правопорушення поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7,247,294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2024 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова