Справа № 462/3542/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у режимі відеоконференції із захисником ОСОБА_1 адвокатом Рвачовим О.О, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 17.04.2024 о 10.53 год. на вул. Городоцька, 222 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Renault Fluence», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 7510, результат тесту якого становить 0.44 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

04.07.2024 захисник ОСОБА_1 адвокат Рвачов О.О. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому просив провадження у вказаній справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування клопотання захисник вказує на допущення порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 , з огляду на сумнівність достовірності результатів огляду з використанням приладу Драгер 7510, остання повірка якого здійснювалась 12.07.2023. Зазначає, що у відповідності до Інструкції з експлуатації такого технічного засобу, обов`язкова перевірка калібрування приладу Драгер 7510 передбачена у строк кожних шести місяців, вимог чого не було дотримано станом на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , який було проведено працівниками поліції 17.04.2024, а тому результат такого огляду вважається недійсним. До матеріалів справи не долучено і Свідоцтва про повірку приладу Драгер 7510, за допомогою якого здійснювався огляд. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, про що останнім було наголошено працівникам поліції при розгляді справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те, начальником управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Однак у даній ситуації зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та надалі пропозицію щодо проходження відповідного огляду для виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 пред`явлено саме працівниками патрульної поліції, тобто процедуру проходження ОСОБА_1 огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП проведено неуповноваженою на це особою, а вимога працівника поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 як діючого військовослужбовця безпідставна. Складений неуповноваженою на це особою протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом як доказ у справі. Поруч з цим, у разі висновку суду про наявність у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просив суд застосувати за аналогією закону ст. 69 КПК України, призначивши

ОСОБА_1 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 , обіймаючи посаду діловода у ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує наявності у нього права керування транспортними засобами не для приватних цілей, а саме для виконання службових завдань ЗСУ, зокрема доставлення військової та медичної документації між ІНФОРМАЦІЯ_3 та закладами охорони здоров`я.

У суді ОСОБА_1 пояснив, що 17.04.2024 на вул. Городоцька, 222 у м. Львова здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора, у зв`язку із чим був зупинений працівниками патрульної поліції. В ході розмови з поліцейськими, останні, покликаючись на червоний колір обличчя у нього та тремор рук, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Оскільки алкогольних напоїв не вживав, він погодився пройти огляд, однак прилад показав результат 0.44 ‰, у зв`язку із чим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично не погоджується, подане його захисником клопотання про закриття провадження у справі підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у тексті такого клопотання та просив суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні позицію свого підзахисного та раніше подане ним клопотання про закриття провадження у справі підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. При вирішенні судом справи, просив звернути увагу на допущені порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зважаючи на проведення огляду спеціальним технічним приладом з пропуском шестимісячного строку обов`язкової перевірки калібрування такого приладу, а також проведення огляду, оформлення та складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо військовослужбовця ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, які не є уповноваженими начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України посадовими особами на здійснення огляду та розгляду справ за ст. 130 КУпАП щодо, зокрема військовослужбовців ЗСУ, повідомлення ОСОБА_1 про те, що він є військовслужбовцем поліцейськими на місці події проігноровано. У разі прийняття судом рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просив застосувати аналогію закону та призначити, у відповідності до вимог ст. 69 КК України, більш м`яке покарання у виді лише штрафу, без позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки таке необхідне йому для виконання службових обов`язків військової служби.

Заслухавши надані у судовому засіданні пояснення учасників справви, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи та оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис із нагрудних камер патрульних поліцейських, суд приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану сп`яніння встановлений "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до положення п. 2 Розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обгрунтування заперечень винуватості ОСОБА_1 сторона захисту серед іншого вказує на неналежність як доказу результату тесту за допомогою технічного приладу Драгер 7510, а відтак і складеного на його підставі щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки огляд водія здійснено приладом, який не пройшов у шестимісячний строк обов`язкової перевірки калібрування і до матеріалів справи поліцейськими не було долучено відповідного Свідоцтва про повірку приладу Драгер 7510.

Так, частиною 2 статті 8 Закону УкраїниПро метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Зі змісту частин 1 та 2 статті 17 цього ж Закону вбачається, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) (пункт 17).

Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам(пункт 18).

Згідно Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1195, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам (пункт 2).

Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

Крім того, захисник покликається на вимоги Інструкції з експлуатації технічного засобу Драгер 7510 щодо проведення технічного обслуговування засобів такого роду кожних шість місяців, разом з тим, суд звертає увагу на те, що наступним пунктом у згаданій Інструкції визначено, що в залежності від умов експлуатації, можливе збільшення інтервалів між перевірками точності, наприклад до одного року (Інструкція з експлуатації Drager Alkotest 7510, розміщена на Інтернетресурсі: https://www.draeger.com/Content/Documents/Content/alcotest-7510-ifu-9033193.pdf).

Як вбачається із результату тесту ОСОБА_1 технічним засобом Драгер 7510, датою його останнього градуювання зазначено 12.07.2023, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 вказаним технічним засобом проводився 17.04.2024, тобто з огляду на положення Інструкції з експлуатації, огляд було проведено в межах дотримання строку 1 рік до наступної повірки засобу.

Щодо зауваження захисника на відсутність у матеріалах справи Свідоцтва про повірку приладу, то у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (п. 5, розділ ІІ) визначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, свідоцтво про повірку технічного засобу, яким здійснюється огляд на визначення стану сп`яніння надається на вимогу особи, яка проходить огляд.

З оглянутого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських з місця події, факту пред`явлення ОСОБА_1 вимоги поліцейським для представлення йому на ознайомлення свідоцтва про повірку та не виконання патрульними такої вимоги, судом не встановлено.

В свою чергу, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, в тому числі Розділом Х, який визначає особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, серед документів, які повинні бути долучені до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП посилання на свідоцтво про повірку технічного засобу відсутнє.

В частині твердження сторони захисту щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП стосовно діючого військовослужбовця Збройних Сил України неуповноваженими на це працівниками патрульної поліції суд приходить до такого висновку.

Інструкція про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затверджена наказом МОУ № 515 від 10.10.2016 року, визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України, права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів, а також працівників Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

Інструкція зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджена наказом МОУ №374 від 18.07.2017 року, втратила чинність відповідно до наказу МОУ №329 від 23.10.2021 року, і цим же наказом затверджено нову Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення. Вказаною інструкцією та Інструкцією з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України №726 від 23.08.2017 року, визначено, серед іншого, порядок оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За ч.1 ст.172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи наведені норми чинного закону, суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відноситься до військових адміністративних правопорушень, і вчинене таке ОСОБА_1 не при виконанні ним службових обов`язків як військовослужбовця, а як учасником дорожнього руху, отже, поліцейські, за наявності ознак алкогольного сп`яніння правомірно пред`явили ОСОБА_1 як водію транспортного засобу вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння та при оформленні матеріалів справи керувалися порядком, визначеним ст.266 КУпАП та загальною Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, якою не передбачено ні виклик, ні повідомлення Військової служби правопорядку.

Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер поліцейських, в ході спілкування із патрульними ОСОБА_1 на місці події на запитання поліцейського чи погоджується він із результатом, не заперечив проти оголошеного та пред`явленого йому для ознайомлення результату проходження огляду на стан сп`яніння (clip-1 на диску відеозапису, час 10:53), повідомив, що дійсно вживав алкогольні напої, але день перед подією адміністративного правопорушення, будь-яких належних доказів на допущення працівниками поліції порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння чи оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не представлено, судом в ході розгляду справи не встановлено, відтак підстави для висновку про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 868733 від 17.04.2024, результатом тесту приладу Драгер від 17.04.2024, тест № 477 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого результат тесту становить 0.44 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 з результатом огляду ознайомлений та згоден, що підтверджується підписом у відповідній графі, рапортом працівника поліції від 17.04.2024 та відеозаписом з місця події з нагрудних камер поліцейських.

Враховуючи наведене, вбачаю в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про можливість застосування за аналогією закону правил ст.69 КК України, то суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону. Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність, оскільки є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією зазначеної статті КУпАП, є основним стягненням, а не додатковим.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби із забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

А тому, досліджуючи принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності, в контексті застосування ст. 69 Кримінального Кодексу України про призначення судом більш м`якого покарання, є недоцільним застосування аналогії права при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 .

Накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, вимогам

ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів, до того ж покликаючись на те, що право керування транспортними засобами є необхідне ОСОБА_1 саме для виконання покладених на нього в ході військової служби посадових завдань останнім на підтвердження не надано жодних належних доказів.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Рвачова Олексія Олександровича про закриття провадження у справі відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячінеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови у справі № 462/3542/24

Суддя: Б.М.Гедз