Номер провадження: 33/813/780/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Попроцького Д.М., в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського райсуду м. Одеси від 30.05.2023 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП

установив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн., а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 536, 80 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 17.02.2024 захисником Попроцьким Д.М. в інтересах ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу, в якій останній, посилаючись на відсутність належних, достатніх та допустимих доказів керування ОСОБА_1 саме механічним транспортним засобом та закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю вини ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Окрім цього, в апеляційній скарзі захисник Попроцький Д.М. також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, про судове рішення дізнався внаслідок неможливості використання своєї платіжної картки після накладення ДВС арешту на його майно та грошові кошти, за правовою допомогою звернувся лише 31.01.2024 та копію оскаржуваної постанови захисник отримав лише 12.02.2024.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисник ОСОБА_2 тричі не з`являлись в судові засідання апеляційного суду, призначені на 01.04.2024, 29.04.2024 та 08.07.2024, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому від захисника надходили численні клопотання про відкладення розгляду справи із посиланням на захворювання або процесуальну зайнятість, натомість, ОСОБА_1 про причини неприбуття не повідомляв та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Розгляд справи за відсутністю учасників процесу узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням вказаної норми Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи систематичну неяку ОСОБА_1 та його захисника Попроцького Д.М. в судове засідання апеляційного суду, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а також фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Проаналізувавши доводи клопотання захисника Попроцького Д.М. про поновлення строку, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Право на доступ до суду апеляційної інстанції для оскарження судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду 1-ої інстанції.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03., нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції від 30.05.2023 під час розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП присутнім не був (а.с. 10), водночас, викликався для участі у розгляді справи шляхом опублікування оголошення про виклик від 08.05.2023 (а.с. 9).

При цьому, при складенні співробітниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №426555 ОСОБА_1 також був повідомлений про те, що розгляд справи буде відбуватись в суді, про що свідчить його особиста розписка в самому протоколі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи (а.с. 3).

В цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ЄСПЛ в рішенні у справі «Чірікоста і Віола проти Італії» зауважив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки один із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Водночас, достеменно знаючи про те, що на розгляді в суді 1-ої інстанції знаходяться матеріали справи про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, ні сам ОСОБА_1 , ні його захисник в розумні інтервали часу не проявляли інтересу до стану розгляду справи та її результату, тобто не проявляли належної процесуальної поведінки, натомість, захисник Попроцький Д.М. звернувся до суду 1-ої інстанції із заявою про ознайомлення із матеріалами справи стосовно ОСОБА_1 лише 31.01.2024, тобто значно поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, та ознайомився із ними відповідно лише 12.02.2024, що підтверджується його особистою розпискою (а.с. 14-15).

Апеляційна скарга була подана захисником ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» лише 17.02.2024 (а.с. 21), тобто за спливом більш ніж 8 місяців з моменту винесення оскаржуваної постанови Малиновського райсуду м. Одеси від 30.05.2023.

При цьому, захисником ОСОБА_2 не наводиться обґрунтованих та поважних причин ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії оскаржуваної постанови лише 12.02.2024, в той час як клопотання про ознайомлення було подано захисником 31.01.2024.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що захисником Попроцьким Д.М. не було надано належних, переконливих та поважних причин такого тривалого пропуску ОСОБА_1 та його захисником строку на подання апеляційної скарги на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 30.05.2023, тому підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги немає та апеляційна скарга разом із доданими матеріалами підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника Попроцького Д.М., в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути апелянту захиснику Попроцькому Д.М.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца