Справа 350/358/24
Номер провадження 3/350/153/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б., захисника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - адвоката Малетина А.Я., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин:

21 лютого 2024 року о 18 год. 01 хв. в с.Князівське в урочищі «Верх» водій ОСОБА_1 керував механічним транспортним засобом - трактором "Булат" №254 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "АЛКОФОР 507», результат тесту позитивний - 1,88 проміле.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, хоча суд вживав заходів для його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_1 був обізнаний із наявністю в суді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки для захисту його інтересів в судове засідання прибув адвокат Малетин А.Я., який заперечив винуватість його довірителя у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення мотивуючи тим, що у протоколі не зазначено пункт Правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 . Окрім цього, відеоматеріали не підтверджують факт керування його клієнтом транспортним засобом, невідомо хто сидів за кермом трактора, можливо, що трактором керувала інша особа, яка сиділа поруч з ОСОБА_1 , і яку звати ОСОБА_2 , однак, викликати цю особу для з`ясування всіх обставин, як і самого ОСОБА_1 , на його думку не має потреби.

Окрім цього, захисник ОСОБА_1 адвокат Мелетин А.Я. подав до суду письмове клопотання у якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо його довірителя у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначеної вимоги адвокат повторно зіслався на те, що в протоколі не вказано який пункт Правил дорожнього руху ОСОБА_1 порушив, що є підставою повернути матеріали адміністративної справи на доопрацювання. Окрім цього, будь-яких доказів керування ОСОБА_1 в матеріалах справи немає. Так переглядаючи відео: камера 1 __0069 DSJ- OZ00000_000000 на проміжку часу: 17:59:18 - 17:59:23 видно, що трактор не рухається, а стоїть на обочині (земельна ділянка), а не на дорозі; 18:00:10 - 18:01:50 видно, що трактор не рухається, а в кабіні трактора є дві особи і ОСОБА_1 знаходиться з правої сторони кабіни, а з лівої сторони кабіни знаходиться інша особа; 18:02:30 видно та чути, що ОСОБА_1 каже поліцейському "я в тім сі не розумію"; 18:04:15 видно, що з кабіни виходять два чоловіки, один на праву сторону, інший на ліву; 18:04:43 видно та чути, що поліцейський пропонує пройти огляд "бажано в медичному закладі". При цьому навіть в самих матеріалах справи є направлення в КНП "Рожнятівська багатопрофільна лікарня" зроблене у такий час 18:09. У той же час всупереч направленню в медичний заклад невідомо звідки і ким привезено прилад, який не закріплений за вказаними поліцейськими і за допомогою якого проведено обстеження, замість того, щоб доправити в лікувальний заклад.

Вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Отже, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена такими дослідженими в судовому засіданні такими доказами:

1. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №588084 від 21.02.2024 (а.с. 1), який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, у якому зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, а також стаття, якою передбачена відповідальність. З досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_3 був ознайомлений із змістом складеного відносно нього протоколу, жодних зауважень, пояснень або заперечень щодо обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення не висловив.

2. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1492818 від 21.02.2024, якою підтверджено, що 21 лютого 2024 року о 18 год. 01 хв. в с.Князівське в урочищі «Верх» водій ОСОБА_1 керував механічним транспортним засобом трактор "Булат" № НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.126 ч.1 КУпАП (а.с.2);

3. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно із яким результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є проба позитивна - 1,88 проміле (а.с.3);

4. Роздруківкою тестування на алкоголь від 21.02.2024, проведеного 21.02.2024 о 18:29:58 год. інспектором Максимівим В.П. за допомогою технічного пристрою "Алкофор 507", якою підтверджено, що результатом тесту №00066 у ОСОБА_1 виявлено 1,88 проміле алкоголю (а. с. 4). З відеозаписів, а також з роздруківки вбачається, що ОСОБА_1 отримав примірник такої роздруківки і був згідний із виявленим у нього результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

5. Копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/6153, яке чинне до 22.11.2024 та підтверджує, що газоаналізатор «АлкоФор 507» відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 (а.с.7).

6. Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.02.2024, відповідно до якого огляд у медичному закладі відносно ОСОБА_1 не проводився (а.с. 5);

7. Рапортом інспектора СРПП ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 21.02.2024, який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій (а.с. 10). Однак враховуючи, що дані рапорту узгоджуються з іншими доказами у справі в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

8. Відеозаписами, що містяться на двох багатофункціональних цифрових відеодисках із надписом «DVD-R», з яких встановлено, що процедура огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведена з дотриманням вимог законодавства (а.с. 11).

Відеозаписами підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме трактором моделі «Булат» №254, н.з. НОМЕР_3 .

Виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. Тест огляду був позитивний, оскільки результат зафіксував у видихуваному повітрі ОСОБА_1 1,88 проміле алкоголю.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду із результатом тесту, проведеного на місці. Однак поліцейський, очевидно для забезпечення можливості особі довести факт своєї невинуватості, запропонував ОСОБА_1 проїхати у лікувальний заклад для повторного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився їхати у медичний заклад для проходження такого огляду, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Також його було ознайомлено із передбаченими законом правами.

У поданому до суду клопотанні про закриття адміністративного провадження адвокат Малетин А.В. зазначив, що в матеріалах справи немає будь-яких доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом. В обґрунтування заявленого адвокат зіслався на те, що на відеозаписі з назвою «камера 1 __0069 DSJ- OZ00000_000000» у проміжку часу з 17:59:18 до 17:59:23 видно, що трактор не рухається, а стоїть на обочині (земельна ділянка), а не на дорозі. У проміжку часу з 18:00:10 до 18:01:50 видно, що трактор не рухається, а в кабіні трактора є дві особи і ОСОБА_1 знаходиться з правої сторони кабіни, а з лівої сторони кабіни знаходиться інша особа.

Надаючи оцінку вищезазначеним твердження адвоката суд приходить до переконання, що такі твердження є необ`єктивними та заявленими без належної оцінки всіх доказів, які містяться в матеріалах справи.

До такого висновку суд прийшов враховуючи таке.

Так, досліджуючи долучені до матеріалів справи два цифрові відеодиски, суд встановив, що на одному з них є 10 відеозаписів із нагрудних бодікамер працівників поліції, а на іншому відеодиску 8 відеозаписів, серед яких і відеозапис із назвою «камера 1__0070», про який зазначив захисник у своєму клопотанні. Так, на вказаному відеозаписі зафіксовано як екіпаж поліцейських зупинився біля трактора, який перебував у заведеному стані, на причепі, якого була навантажена деревина. На цьому відеозаписі справді не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , однак досліджуючи вказаний відеозапис вбачається, що в момент коли поліцейські підійшли до трактора, у ньому знаходився ОСОБА_1 і інша особа, яка за твердженням захисника Малетина А.Я. могла керувати зазначеним транспортним засобом, однак адвокат заперечив про можливість допиту вказаної особи в судовому засідання для всебічного та повного розгляду з`ясування всіх обставин у справі. Водночас, суд звертає увагу, що в момент коли працівники підійшли до трактора, із двох вищезазначених осіб тільки ОСОБА_1 тримав руку на кермі та вів діалог із поліцейськими і жодного разу на жодному із переглянутих відеозаписів не заявив, що це не він керував трактором, як і не вказав, що таким трактором керувала особа, яка сиділа поруч. При цьому, з його пояснень слід було зрозуміти, що деревину, яка знаходиться у нього в причепі, він везе додому.

Крім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №588084, доводиться дослідженим відеозаписом з назвою «камера 2 . 2024_0221_180120_021 відео ч.1», на якому у проміжку часу з 0:00:00 до 0:00:40 зафіксовано, що в момент коли поліцейський підійшов до трактора, який був у заведеному стані, ОСОБА_1 тримав руку на кермі і пояснював про деревину, яка знаходиться в причепі. Після цього поліцейський запитав у ОСОБА_1 , чи може він трохи завернути у ліво, щоб трактор не з`їхав донизу, оскільки він справді знаходився на похилому рельєфі. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи триматись за кермо, увімкнув відповідну механічну передачу та повертаючи кермо ліворуч привів зазначений трактор в рух та проїхав декілька метрів.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що за змістом п. 1.10 ПДР, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Враховуючи вищезазначені докази, які були досліджені в сукупності, суд прийшов до переконання, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення є доведений, поза розумним сумнівом, а тому ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, з переглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 надавав по суті пояснення, як свідчать про те, що він вживав алкогольні напої перед керуванням трактором. Такі його пояснення були підтвердженні згодом результатом тесту на алкоголь, який виявився позитивний 1,88 проміле.

Окрім цього, у клопотанні про закриття адміністративного провадження адвокат зазначив, що на відеозаписі з назвою «камера 1 __0069 DSJ- OZ00000_000000» на 18:04:43 хв. видно та чути, що поліцейський пропонує пройти огляд "бажано в медичному закладі". При цьому навіть в самих матеріалах справи є направлення в КНП "Рожнятівська багатопрофільна лікарня" зроблене у такий час 18:09. У той же час всупереч направленню в медичний заклад невідомо звідки і ким привезено прилад, який не закріплений за вказаними поліцейськими і за допомогою якого проведено обстеження, замість того, щоб доправити в лікувальний заклад.

Суд вважає такі твердження адвоката неспроможними, оскільки після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, результат якого виявився позитивний, поліцейський неодноразово пропонував водію пройти такий огляд у лікарні, однак він відмовився, повідомивши, що згідний із виявленим на місці результатом.

Наявність серед матеріалів справи направлення в медичний заклад не свідчить про незаконність проведеної процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейський правомірно склав відповідне направлення з метою забезпечення ОСОБА_1 можливості пройти повторний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак останній від такої можливості відмовився.

Суд вважає необґрунтованими твердження захисника, що прилад, за допомогою якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не закріплений за вказаними поліцейськими, оскільки жодний нормативно-правовий акт не передбачає необхідності закріплення відповідного газоаналізатора за відповідними поліцейськими, як і не забороняє можливості доставки відповідного приладу іншому екіпажу поліції для службового використання, головне, щоб такий огляд було проведено у передбачений законом строк та спосіб.

Окрім цього, у клопотанні про закриття адміністративного провадження адвокат Малетин А.Я. зазначив, що в протоколі не вказано, який пункт Правил дорожнього руху ОСОБА_1 порушив, що є підставою повернути матеріали адміністративної справи на доопрацювання.

Перевіривши такі доводити адвоката суд встановив, що у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №588084 від 21.02.2024 справді не зазначено у відповідній графі, який пункт правил Дорожнього руху порушила особа, відносно якої такий протокол складено.

Щодо такої обставини суд вважає за необхідне зазначити та звернути увагу працівників поліції, що протокол про адміністративне правопорушення є основоположним офіційним документом, при відсутності якого, особу не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Без належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням адвоката, суд вважає, що попри те, що у протоколі не був зазначений пункт Правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 , формулювання обвинувачення, яке поставлено ОСОБА_1 у провину у графі з назвою «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» є достатньо чітким, щоб прийти до переконання, що ОСОБА_1 інкримінованого порушення пункту 2.9.а Правил дорожнього руху.

Суд вважає, що у даному випадку не настали наслідки, які можуть настати у разі не зазначення у протоколі відповідного пункту Правил дорожнього руху, зокрема неможливість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів.

До такого висновку слід прийти з урахуванням того, що як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і її представник, не зазначили чи була суть пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення для них незрозумілою, як і не довели, що вони були позбавлені можливості організувати належний чином свій захист від висунутого обвинувачення.

Натомість ОСОБА_1 зміг реалізувати своє право на захист, оскільки для надання йому юридичної допомоги в судові засідання прибув адвокат Малетин А.Я., який ознайомився із матеріалами даної справи і йому був наданий доступ до всіх матеріалів справи, із яких він міг робити відповідні копії та світлокопії. Окрім цього, судове засідання відкладалосьу зв`язку з чим сторона захисту мала можливість ефективно організувати захист своїх інтересів, оскільки для цього було достатньо часу, а про протилежне вони не заявляли та про надання їм додаткового часу для ознайомлення із матеріалами справи не клопотали.

Водночас суд, здобувши належні та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не був позбавлений можливості належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Окрім цього, суд вважає, що не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відповідного пункту Правил дорожнього руху, за наявності в діях особи всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, не може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає неспроможними твердження захисникаМалетина А.Я. про те, що незазначення в протоколі про порушення ОСОБА_1 конкретного пункту Правил дорожнього руху є підставою для повернення адміністративної справи на доопрацювання, оскільки адвокат не зазначив, яким чином вказаний недолік вплинув на можливість захисту від пред`явленого обвинувачення та чи було воно для сторони захисту незрозумілим, як і не зазначив, яким чином усунення вказаного недоліку шляхом направлення адміністративних матеріалів на доопрацювання може вплинути на розгляд справи по суті та ухвалення кінцевого рішення у справі.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, які є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб прийти до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Щодо визначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суд враховує, що положення зазначеного Кодексу відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно із статтями 34 та 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Враховую вищевикладене, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який ігноруючи вимоги законодавства та наражаючи себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, сів за кермо транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння та вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На переконання суду такий вид адміністративного стягнення відповідно до ст.23 КУпАП, буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими водіями.

Згідно із ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, тому з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф сплатити на рахунок: UA0009001; отримувач коштів: ГУК в Iвано-Франківській області 21081300; код отримувача: ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету - 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судовий збір сплатити на рахунок: UA0026001; отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030106, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Роз`яснити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя :