Справа № 139/174/24
Провадження № 33/801/398/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Солоненка Богдана Миколайовича на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , працюючого майстром цеху в ДП «Мурованокуриловецький райагроліс»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 16.02.2024 о 17:37 год. по вул. Соборна, 13 в с. Котюжани Могилів-Подільського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Fiat Scudo, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, порушивши такими діями вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з висновками суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник ОСОБА_1 адвокат Солоненко Б. М. подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року скасувати, справу № 139/174/24 про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним. Зауважує, що на підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Долучений відеозапис не є безперервним та переривається о 18 год. 19 хв. саме в той час коли ОСОБА_1 тричі працівникам поліції повідомив, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння на місці. На той час, коли відеозапис працівниками поліції було протиправно та безпричинно перервано, ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення ознайомлений ще не був. Зазначає, що долучений відеозапис навпаки свідчить про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на місці або ж в медичному закладі. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано вручення або ж хоча б виписування ОСОБА_1 направлення до медичного закладу на проходження огляду. Також після відновлення відеозапису о 18 год. 36 хв. ОСОБА_1 висловив незгоду з обставинами, які поліцейські зафіксували в протоколі про адміністративне правопорушення. Звертає увагу на порушення поліцейськими вимог ст. 268 КУпАП. Вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис, свідчить про те, що працівниками поліції жодного разу не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, і право пройти огляд як на місці, так і в медичному закладі, а саме: можливість притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом зі сплатою штрафу. Отже вважає, що працівниками поліції під час фіксації можливого порушення ПДР, було допущено порушення вимог КУпАП та інших нормативних актів, а до суду, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, не було надано достатніх та належних доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року, адвокатом як захисником Опольського Р. Є., 28.03.2024 через суд першої інстанції було подано апеляційну скаргу, тобто упродовж 10 днів, передбачених ст. 289 КУпАП. Однак постановою Вінницького апеляційного суду від 05.04.2024 апеляційну скаргу було повернуто, оскільки до апеляційної скарги не було долучено витягу з договору про надання правової допомоги, який укладено між захисником та ОСОБА_1 , щодо надання останньому правничої допомоги у справі № 139/174/24, в тому числі з питань оскарження постанови суду першої інстанції. Вказану постанову та апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, отримано адвокатом Солоненком Б. М. 10.04.2024, тобто поза межами строку, передбаченого для оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. В зв`язку з чим апеляційну скаргу повторно подано через місцевий суд 15.04.2024. За наведених обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений з поважної причини, тому має бути поновленим.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити. Суду пояснив, що працівники поліції під`їхали до його автомобіля, коли він зупинився біля свого будинку. Поліціанти повідомили, що він не увімкнув покажчик повороту, а в ході розмови запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому з`ясувалося, що у них не було із собою приладу. ОСОБА_1 навіть потім запропонував використати свій власний газоаналізатор, щоб не їхати до лікарні. Це чути на відеозапису. Пояснив, що дійсно спочатку не хітів проходити огляд, кудись їхати. Проте подзвонив юристу і той йому пояснив, що треба пройти огляд, роз`яснив ситуацію і наслідки. Після цього він повідомив поліції, що згідний пройти огляд, якщо треба поїхати до закладу охорони здоров`я. На відеозапису чітко чути, як працівник поліції неодноразово перепитував його згоду пройти огляд, і ОСОБА_1 неодноразово казав, що згідний пройти огляд, за необхідності згідний пройти його в лікарні, на що працівник поліції сказав «Добре». Проте після цього відеозапис відсутній, між ним і працівниками поліції виникли «непорозуміння» - приладу «Драгер» у них із собою не було, їхати до лікарні у них вже не було часу, хоча згідно протоколу про адміністративне правопорушення часу ще було предостатньо, почалися залякування. Після цього всього працівник поліції сказав, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, з чого і починається запис нового файлу. ОСОБА_1 зауважив, що не знає чому суддя першої інстанції прийшла до висновку, що після погодження ним пройти огляд, він через декілька хвилин так і не виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки одразу після його згоди пройти огляд відсутній відеозапис майже 18 хвилин.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, пояснення ОСОБА_1 приходжу до висновку, що апеляційна карга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, керував транспортним засобом відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з місця вчинення правопорушення, на якому зафіксовано порядок проходження такого огляду.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 258756 від 16.02.2024, як доказ у справі, додано відео нагрудної відеокамери ARBE № /38, що відповідає положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП.

Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (файл VID45F-00-0020) встановлено, що ОСОБА_1 зазначає, що погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, працівник поліції неодноразово перепитував його згоду пройти огляд, на що ОСОБА_1 погоджувався, зазначав, що згідний пройти огляд і в закладі охорони здоров`я. На таку згоду працівник поліції зазначив «Добре». Після цього відсутній відеозапис 17 хвилин. Наступний файл починається з повідомлення працівника поліції про складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Що відбувалося після пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, згоди ОСОБА_1 пройти такий огляд та прийняття такої згоди працівником поліції, а також, чи було дотримано встановленого порядку проходження огляду відеозаписом не зафіксовано.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі припущення дійшов до висновку, що після згоди пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 через декілька хвилин так і не виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки наданими суду доказами така обставина не підтверджується.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення лише данні зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, з огляду на заперечення їх особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, який згідно ст. 266 КУпАП проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, має вирішальне значення по даній справі.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Солоненка Богдана Миколайовича задовольнити.

Постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. Б. Войтко