МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/133/24 Головуючий у місцевому судді Максютенко О.А.
Провадження № 33/812/198/24 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Горенко Ю.В.

представника потерпілого ОСОБА_1 , захисника Бабкової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Вялової Ірини Михайлівни на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_3 », до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №581388 від 27 грудня 2023 року складеного інспектором ПВРПП Первомайського Первомайського ВП ГУНП ст. лейтенантом ОСОБА_4 вбачається, що 27 грудня 2023 року о 9 годині 30 хвилин в м. Первомайську по вул. Вокзальній, 3 гр. ОСОБА_3 керував т/з «RENAVLT SANDERO» н/з НОМЕР_1 при здійсненні маневру ліворуч «поворот ліворуч» завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, завчасно не ввімкнув покажчик «лівого повороту», не впевнився, що маневр буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем «БМВ 320» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який почав здійснювати обгін даного транспортного засобу з виїздом на зустрічну смугу проїзної частини. Під час ДТП тілесних ушкоджень нікому не завдано. Т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказані дії працівником поліції кваліфіковано як порушення п. п 10.1, 10.4 ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

He погоджуючись з зазначеною постановою суду, представник потерпілого ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2024 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з аналізу та оцінці складеної працівником поліції схеми ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису події та письмових пояснень ОСОБА_5 та дійшов висновку, що ДТП мало місце, але пошкодження транспортних засобів сталося не унаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п.10.1, п.10.4 ПДР.

Однак з такими висновками суду апелянт не погоджується та вважає їх помилковими.

Стаття 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушенні здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України, вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Отже, вважає, що суд під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна пригода, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

Поняття доказів в справі про адміністративне правопорушення наведено в ст. 251 КУпАП.

На думку апелянта, суддею першої інстанції зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_3 виконані не були.

Вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, справу розглянув у відсутність та без повідомлення іншого учасника ДТП, позбавивши його можливості надати пояснення з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а лише формально зіславшись про неспроможність письмових пояснень водія ОСОБА_2 , без їх дослідження в судовому засіданні та оцінкою з іншими доказами та на слушність письмових пояснень ОСОБА_3 , теж без їх дослідження в судовому засіданні та оцінки з іншими доказами, які не узгоджуються з інформацією, яка міститься на відеозапису.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини доводяться наявними по справі доказами, а також будуть підтверджені наданими потерпілим поясненнями та іншими доказами, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника потерпілого, яка підтримали доводи апеляційної скарги, захисника особи провадження відносно якої закрито, яка не визнала доводи апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Стаття 124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР.

Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні чітко визначених пунктів ПДР, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

За такого, оскільки диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.10.1, п.10.4 ПДР, то розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.1, п.10.4 ПДР, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, згідно з п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За правилами п. 10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2023 року о 09:30 год. в м. Первомайськ по вул. Вокзальна, 3 сталось зіткнення транспортного засобу марки «Renalt Sandero», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , з транспортним засобом марки «BMW320», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (частина 1 статті 251 КУпАП).

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД18 №581388, складеного 27 грудня 2023 року об 11.00 год. щодо водія ОСОБА_3 , зазначено, що водій при здійсненні маневру «поворот ліворуч» завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїздній частині, завчасно не увімкнув показник лівого повороту, не впевнився, що маневр буде безпечним та не створить перешкоду іншим учасника руху, допустив зіткнення з автомобілем «BMW320» під керуванням ОСОБА_2 , який почав здійснювати обгін даного транспортного засобу з виїздом на зустрічну смугу проїзної частини, чим порушив пункти 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. Під час ДТП тілесних ушкоджень нікому не завдано, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткам.

За такого ОСОБА_3 звинувачується у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, яка переглядається, встановлення факту порушення Правил дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, тоді як належні та допустимі докази порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, зазначених в протоколі, в матеріалах справи відсутні.

Так, в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка складена поліцейським на місці дорожньо-транспортної пригоди 27 грудня 2023 року та долучена до протоколу, міститься схематичне зображення транспортних засобів, за участі яких 27 грудня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода автомобілів «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 та «BMW 320» з номерним знаком НОМЕР_2 ; їх місце розташування після ДТП; позначено місце зіткнення транспортних засобів та напрямок руху.

З вказаної схеми також вбачається, що обидва автомобілі до зіткнення рухалися в одному напрямку. Водій ОСОБА_3 , керуючи «Renault Sandero», почав здійснювати маневр - поворот ліворуч для в`їзду на прилеглу територію, після чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів. Автомобіль «BMW 320» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 почав обгін транспортного засобу «Renault Sandero», виїхавши на зустрічну смугу. Місце зіткнення зазначено у схемі в крайній лівій частині первісної полоси руху обох автомобілів. На зворотному боці цієї схеми зазначені пошкодження, які отримані автомобілем «Renault Sandero»: зламано накладку порогу з лівого боку, деформовано та пошкоджено лакофарбове покриття на передній та задній дверці з лівого боку та задньому крилі; автомобіля «BMW 320»: розбито передня права фара, деформовано та пошкоджено лакофарбове покриття на передньому капоті з правого боку переднє праве крило, передній бампер з правого боку. Вказана схема підписана учасниками ДТП.

Отже, контактування відбулося лівою боковою частиною автомобілю «Renault Sandero» та правою боковою частиною автомобіля «BMW 320», що підтверджується і наданими під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом копіями фото, де зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП.

Водії вищезазначених транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди.

З пояснень ОСОБА_3 наданих під час складання протоколу вбачається, що 27 грудня 2023 р. біля 09:30 год. він рухався по вул. Вокзальній у напрямку залізничного мосту. Сповільнив рух, щоб повернути ліворуч. Впевнився, що позаду немає небезпеки для повороту ліворуч, за 50м ввімкнув лівий поворот. Зненацька ззаду машина прискорилась та відбувся удар. Його машина «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухався приблизно зі швидкістю 20 км/год. Під час ДТП тілесних ушкоджень нікому не завдано, лише транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 : «27 грудня 2023 р. близько 09:30 год. я рухався по вул. Вокзальна, попереду рухався автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 та не увімкнув заздалегідь поворотній ліхтар та взяв праворуч, я думав він буде робити зупинку праворуч, тому що взяв правіше. Я почав рухатись далі, як згодом різко водій «Renault Sandero» ввімкнув ліхтар ліворуч та повернув вліво, я не зрозумів дії водія та не встиг зупинитися на «BMW 320», державний номерний знак НОМЕР_2 , та вдарив його в лівий бік, так як я вже тікав від зіткнення. Під час ДТП тілесних ушкоджень нікому не завдано, лише транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками».

Також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено відеозапис обставин ДТП, яка сталася 27 грудня 2023 року о 09:30 год. в м. Первомайськ за участю транспортних засобів «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «BMW 320» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на якому зафіксовано як по вул. Вокзальній обидва транспортні засоби рухаються в одному напрямку, а саме автомобіль «Renault Sandero» попереду автомобіля «BMW 320». Автомобіль «BMW 320», збільшивши швидкість, виїхавши на зустрічну смугу, почав обгін транспортного засобу «Renault Sandero», який навпаки, швидкість знизив та почав здійснювати маневр - поворот ліворуч при цьому увімкнувши завчасно показник повороту ліворуч. Коли з ним порівнявся автомобіль «BMW 320, відбулося зіткнення вказаних автомобілів.

Проаналізувавши вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки перелічені докази не містять доказів порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 та п. 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку між його діями і наслідками у вигляді ДТП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Сам по собі факт зіткнення без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія ОСОБА_3 у невиконанні вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил та є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідальність ОСОБА_3 за недотримання ним вимог пп.10.1, 10.4 ПДР може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми діями порушив вказані пункти ПДР та створив аварійну ситуацію.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД18 №581388, складеного 27 грудня 2023 року об 11.00 год, ОСОБА_3 інкримінується порушення п.10.1 ПДР, зокрема те, що перед зміною напрямку руху він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та що перед розворотом ліворуч він не зайняв крайнє положення на проїзній частині, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Проте, згідно матеріалів справи, зокрема із пояснень ОСОБА_3 та відеозапису події беззаперечно вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 перед поворотом завчасно зменшив швидкість, завчасно увімкнув покажчик лівого повороту та зайняв крайнє положення на проїзній частині.

Відповідно до п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення.

ОСОБА_3 стверджує, що перед початком здійснення маневру рухався на автомобілі «Renault Sandero» приблизно зі швидкістю 20 км/год. та подав сигнал повороту ліворуч покажчиком за 50м до початку маневру.

Належними та допустимими доказами у справі його пояснення не спростовані. Представник потерпілого в суді апеляційної інстанції не заперечувала той факт, що ОСОБА_3 увімкнув покажчик лівого повороту, проте стверджувала, що зробив він це не завчасно. При цьому не змогла пояснити, за який час та на якій відстані до здійснення маневру автомобілем «Renault Sandero» потерпілий його побачив, а також те, з якою швидкістю рухався автомобіль потерпілого.

Відповідно до п.1.10 ПДР край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки. Крайнє положення на проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги).

Із сукупного аналізу відеозапису та схеми місця ДТП вбачається, що ОСОБА_3 перед початком здійснення маневру повороту ліворуч зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 про те, що перед початком маневру водій автомобілю «Renault Sandero» «взяв правіше, тому він подумав, що автомобіль буде робити зупинку», не відповідають обстановці, яка зафіксована на відеозаписі і із якої вбачається, що водій автомобілю «Renault Sandero» не здійснював маневру вправо, більш того вздовж краю проїзної частини дороги, яка прилягає до правого узбіччя знаходилися припарковані автомобілі і здійснити такий маневр як зазначає ОСОБА_2 водій автомобілю «Renault Sandero» просто не міг.

Не підтверджуються відеозаписом також пояснення представника потерпілого про те, що ОСОБА_3 почав здійснювати поворот, не зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині.

Крім того, як вказала захисник Бабкова О.С. за наслідками дорожньо-транспортної пригоди було складено протокол про адміністративне правопорушення і стосовно ОСОБА_2 за порушення пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху ПДР, а саме недотримання безпечної дистанції, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №581387 від 27 грудня 2023 р. та не заперечується апелянтом.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №581387 від 27 грудня 2023 р., вказано, що водій ОСОБА_2 у Миколаївській області, м. Первомайську по вул. Вокзальній в районі будинку 3, керуючи транспортним засобом «BMW 320», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не зміг об`єктивно на неї відреагувати, почавши обгін транспортного засобу «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який почав здійснювати маневр - поворот ліворуч для в`їзду на прилеглу територію, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії тілесних ушкоджень не отримали, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху.

Як убачається із постанови Миколаївського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, яка публічно проголошена, розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, загальнодоступна й обов`язкова до виконання усіма органами і особами відповідно до статті 129-1 Конституції України, апеляційний суд залишив без змін постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2024 р., якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Отже, даними постановами встановлено, що саме ОСОБА_2 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не зміг об`єктивно на неї відреагувати, почавши обгін транспортного засобу «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який почав здійснювати маневр - поворот ліворуч для в`їзду на прилеглу територію, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

В той же час, версія події, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3 особами, які уповноважені на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані суду докази не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_3 в порушенні пунктів 10.1 та 10.4 Правил та, як наслідок, скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Отже, доводи представника потерпілого про те, що у діях ОСОБА_3 є склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не заслуговують на увагу, і повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав всебічну, повну і об`єктивну оцінку.

Не є достатньою підставою для скасування постанови місцевого суду і посилання апелянта на розгляд справи за відсутності потерпілого ОСОБА_2 , а також не надання судом можливість потерпілому обґрунтувати позицію у справі і реалізувати свої права у повному обсязі.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до стаття 268 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Потерпілий, згідно ст. 269 КУпАП має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Отже, потерпілий має право приймати участь у розгляді справи як особисто так і через представника.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справа перебувала у провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з 09 січня 2024 року, судове засідання було призначено 22 січня 2024 року на 10.00 год.

22 січня 2024 року від представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Вялової І.М. надійшла заява про перенесення розгляду справи з 22.01.2024 10 год. на іншу дату для надання часу на ознайомлення з матеріалами справи.

Зазначене свідчить про те, що потерпілому та його представнику було відомо про розгляду судом справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи було перенесено на 05 лютого 2024р. Проте, даних про належне повідомлення потерпілого та його представника про час і місце розгляду справи 05 лютого 2024р. матеріали справи не містять. В судове засідання 05 лютого 2024 року ні потерпілий, ні його представник не з`явились.

Однак, апеляційним судом враховується як практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, так і те, що з метою допуску до правосуддя права потерпілого апеляційним судом було поновлено шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Під час розгляду справи потерпілому та його представнику була надана можливість довести до суду свою позицію та надати докази на спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові.

Проте, потерпілий до суду апеляційної інстанції не з`явився, а надані його представником пояснення не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові з зазначених в тексті постанови підстав. Не було під час розгляду справи апеляційним судом надано доказів, які спростували висновки суду першої інстанції, а надані копії фото підтверджують тільки місце розташування транспортних засобів уже після ДТП та також не впливають на висновки суду першої інстанції.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Отже, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_3 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Вялової Ірини Михайлівни залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2024 року, якою закрито провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова