1Справа № 335/3535/24 3/335/1210/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем проживання якого є АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

01.04.2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії АА № 341042 від 18.03.2024 року щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу, 18.03.2024 о 12 год. 35 хв., ОСОБА_1 , рухаючись на транспортному засобі Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював господарську діяльність з перевезення пасажира на комерційній основі на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності та без ліцензії на проведення такого виду господарської діяльності, без документів, зазначених у ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим порушив п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Від захисника ОСОБА_1 , адвоката Негробова О.В., надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, а також про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування вказаного клопотання захисник послався на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання і тому не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки провадження господарської діяльності без відповідної ліцензії може бути інкриміноване лише суб`єкту господарської діяльності в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України. Крім того, протокол та додані до нього матеріали не містять відомостей і відповідних доказів щодо того, якого саме пасажира перевозив ОСОБА_1 , протягом якого часу і скільки разів ОСОБА_1 надавав послуги перевезення, який дохід від цього отримав і чи отримав взагалі. Відтак, на думку захисника матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював господарську (підприємницьку) діяльність в розумінні ст. 42 ГК України, тобто що він систематично, на постійній основі надавав послуги перевезення, і що ця діяльність мала тривалий, самостійний й ініціативний характер. Також захисник звернув увагу, що на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , не були нанесені зовнішні позначення транспортного засобу, що надає послуги таксі (розпізнавальний ліхтар оранжевого кольору, сигнальний ліхтар із зеленим та червоним світлом, квадрати у шаховому порядку), а тому немає підстави вважати цей транспортний засіб автомобілем-таксі.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, слід виходити з такого.

За диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб`єктом відповідальності в останньому випадку є суб`єкт господарювання.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Під господарською діяльністю відповідно до ст.3 ГКУ розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Суб`єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Згідно із ст. 42 ГКУ - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд погоджується з доводами захисника щодо того, що протокол як такий не може бути єдиним і достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, як і відповідні рапорти працівників патрульної поліції.

Єдиним допустимим доказом, доданим до протоколу щодо ОСОБА_1 , є відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано, що патрульний автомобіль протягом певного часу рухався за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , після чого працівники поліції вирішили його зупинити. При цьому на автомобілі ОСОБА_1 були нанесені зображення з написом «Bolt». В салоні автомобіля знаходилась особа жіночої статі, яка на прохання поліцейського повідомила своє прізвище ім`я та по-батькові, та продемонструвала екран свого мобільного телефону з відомостями замовлення поїдки у мобільному застосунку «Uklon».

Водночас відомості про цю особу як про свідка правопорушення до протоколу не внесені, повідомлені нею персональні дані працівниками поліції не перевірялись і жодним чином не задокументовані, перед отриманням від неї пояснень ця особа не була повідомлена про зміст ст. 63 Конституції України, і самі пояснення письмово складені не були.

Відтак, суд позбавлений можливості пересвідчитись у достовірності відомостей про цю особу і про повідомлену нею інформацію, в тому числі позбавлений можливості викликати цю особу в судове засідання і допитати як свідка.

Також з відеозапису випливає, що сам ОСОБА_1 сам факт перевезення пасажира на оплатні основі заперечував, а зображення «Bolt» на автомобілі пояснював виключно рекламними цілями.

За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджується поза розумним сумнівом факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів, адже додані до протоколу матеріали не виключають того, що зафіксований працівниками поліції факт перевезення не був пов`язаний із здійсненням господарської діяльності.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв