КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/2913/24 Суддя І інстанції - Л.Будзан
Провадження № 33/824/2276/2024 Суддя суду апел. інст.-В.Глиняний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рвачова О.О. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 про притягнення до адміністративної відповідальності зач. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2., ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 14год 30хв в м. Києві по вул. Олени Теліги, 57 керував транспортним засобом «SYMORBITІІ» д.н.з НОМЕР_1 , в порушення вимог п.8.9 а) Правил дорожнього руху не зупинився на вимогу працівників поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП

31 січня 2024 року о 14 год.30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SYMORBIT ІІ» НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді адвокат Рвачов О.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованістьпостанови судді просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущено неповноту дослідження доказів у адміністративній справі, зроблено безпідставний висновок щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки у нього на час зупинки працівниками поліції не були виявлено ознак наркотичного сп`яніння, що не потребувало необхідності проходження огляду на встановлення стану такого сп`яніння. Суддя не звернув уваги на недоліки складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП, в якому не було зазначено, статті, яка передбачає відповідальність за порушення водієм вимог п.8.9 а) Правил дорожнього руху, на що вказує довідка, складена Старшим інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП Н. Миколаєнко. Адвокат вважає, що за таких обставин суддя безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, взявши на себе непритаманну функцію обвинувачення, оскільки розглянув справу за відсутності прокурора.

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, заслухавши пояснення адвоката Рвачова О.О. та ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного сп`яніння є наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп`яніння, зокрема, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість..

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі,яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Проте ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР не виконав.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 722851 від 31.01.2024, з якого вбачається, що цього дня о 14год. 30хв. в м. Києві по вул. Олени Теліги, 57, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SYMORBITII» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови. Від проходження у встановленому порядку на вимогу поліцейського огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склалата безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, долученим до протоколу, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння, пославшись на необхідність виконання обов`язків трудової угоди. При цьому працівники поліції вбачали ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та роз`ясняли йому наслідки відмови від проходження огляду на встановлення такого стану.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку, що суддею першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у відмові пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння, як особою, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на не встановлення працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому такими ознаками зазначено «порушення координат пальців рук, порушення мови».

Як вбачається з дослідженого відеозапису з камери поліцейського, і як вірно зазначив суддя в постанові, 31 січня 2024 року в денний час ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції шляхом переслідування по вул. Олени Теліги, 57 у м. Києві, оскільки перед цим не виконав їх вимогу про зупинку. Не виконання вимог п.8.9 а) Правил дорожнього руху поясняв тим, що із-за сонячних променів не побачив в руках поліцейського жезлу, але погоджувався з необхідністю сплатити штраф за це порушення.

Доводи апеляційної скарги про складання протоколу за ч.1 ст.122-2 КУпАП у невідповідності до вимог п.7 розділу ІІ Інструкції № 1376 від 06.11.2015 з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, за якими не допускається внесення додаткових відомостей після складання протоколу, не може бути безумовною підставою для визнання такого протоколу недійсним, оскільки у матеріалах адміністративної справи наявний протокол серії ААД №722852 від 31.01.2024 року, який складений відносно ОСОБА_1 за порушення п.8.9 а) Правил дорожнього руху і в ньому зазначено, що відповідальність за це порушення передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП. За цією ж статтею КУпАП просила розглядати протокол і старший інспектор відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП Н. Миколаєнко (а.с.3). Висновок апелянта про те, що запис відповідної статті КУпАП був виконаний під час перебування матеріалів адміністративної справи у суді не підтверджені жодним доказом, а відповідно до його пояснень в суді апеляційної інстанції він не звертався до правоохоронних органів щодо з`ясування обставин виправлення чи внесення змін до вказаного протоколу.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що суддя місцевого суду під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення взяв на себе тягар підтримки обвинувачення за складеними протоколами, оскільки будь-які дані про збір суддею додаткових доказів щодо встановлення обставин вчинення чи не вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень матеріали не містять.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 33, 36 КУпАП, в межах санкціі ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Рвачова О.О. залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихч.1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний