Справа № 308/2616/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Канівець О.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2024 року о 00 год. 15 хв. в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 61, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду в установленому законом порядку відмовилася о 00 год. 44 хв. на місці зупинки транспортного засобу в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 61.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11 березня 2024 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких вона вказує на те, що 10.01.2024 її було неправомірно зупинено екіпажем поліції, так як екіпаж слідував за нею під час руху та звернувся до неї після ініційованої нею правомірної зупинки автомобіля. Під час спілкування поліцейські поводилися некоректно, агресивно. Не дали змогу зафіксувати конфліктуну ситуацію шляхом відеофіксації свідками, що були присутні. Працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння чи перебування нею у наркотичному стані за кермом із порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водія автотранспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, не було залучено свідків, не надано сертифікати відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не надано направлення на встановлення факту перебування у стані сп`яніння до уповноваженого медичного закладу. Їй не надано розписку про факт залишення на зберігання транспортного засобу. Від керування її відсторонено не було. Фактично від огляду на стан сп`яніння вона не відмовлялася. Працівники поліції не роз`яснили її права та обов`язки, згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Просила закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з численними порушеннями порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення.

12 квітня 2024 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надійшли письмові заперечення, в яких останній звертає увагу на те, що доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом немає. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а отже такий доказ являється недопустими та неналежним доказом. На підтвердження даної позиції покликається на висновки Верховного суду від 24 січня 2019 року у постанові по справі № 428/2769/17.

На переконання захисника відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не утворює складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

10 травня 2024 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надійшли, додаткові заперечення, в яких він поміж іншого звертає увагу на те, що факт керування ОСОБА_1 відсутній. Чіткої відмови від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" немає. Відсутня причина зупинки.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 підтримав раніше подані ними письмові заперечення та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звернув увагу на те, що постанова про накладення адміністративного стягненняпо справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 228387 від 10.01.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка міститься в матеріалах справи, постановлена після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, постанова була винесена через 25 хвилин після складання протоколу. Факт керування відсутній. Відеозапис починається з моменту, коли автомобіль стоїть. Огляд повинен проводитися у медичному закладі, і тільки відмова від проходження огляду у медичному закладі являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Чіктої відмови від огляду на відеозаписі немає. Доказів керування транспортним засобом немає.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 033508 від 10.01.2024, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії БАВ № 228387 від 10.01.2024, рапортом, довідкою про наявність посвідчення водія, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а також матеріалами відеофіксації, що долучені до справи.

Заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, суддя не бере до уваги, з огляду на те, що вони спростовуються наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами.

Зокрема, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 033508 від 10.01.2024, ОСОБА_1 інкримінуються дії щодо відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У письмових запереченнях захисник останньої заперечує факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також факт керування останньою транспортним засобом.

Не зважаючи на це, зазначені обставини повністю підтверджуються особистими письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з ст. 251 КУпАП, є одним з джерел доказів. При цьому, у власноруч написаних поясненнях ОСОБА_1 , які остання надала до суду, вона повідомляє про те, що саме її було зупинено працівниками поліції під час руху транспортного засобу.

При цьому порушення правил дорожнього руху, а також зупинка та супровід працівниками поліції транспортного засобу, водій якого допустив дане порушення, зафіксовані на відеозаписах "IMG_1596", "IMG_1597", "IMG_3911", "IMG_3912", які долучені до матеріалів справи. Хронологія відеозаписів послідовна та по часу збігається з наступним відеозаписом "export-pr7ls".

У кінці відеозапису "IMG_3912" працівник поліції підходить до автомобіля, водій якого допустив порушення, а на початку відеозапису "export-pr7ls", який долучений до матеріалів справи, зокрема, зображена ОСОБА_1 , яка виходить з місця водія автомобіля. При спілкуванні з працівником поліції остання не заперечує факт керування транспортним засобом. Зокрема, на зауваження поліцейського з приводу неввімкнення нею сигналів світлових покажчиків повороту відповідного напрямку, остання стверджує, що вважала, що вони ввімкненні. ОСОБА_1 відповідає на пропозицію надати посвідчення водія працівнику поліції, вчиняє інші дії, які свідчать про те, що саме вона керує транспортним засобом. Будь-яких заперечень з приводу вимоги працівника поліції, адресованої саме їй вона не висловлює. На 00:12:30 відеозапису ОСОБА_1 стверджує, що ввімкнула поворотник. На 00:42:53 відеозапису вона стверджує, що у неї міг поламатися поворотник. На 00:25:35 чоловік, який був поруч з нею стверджує, що саме ОСОБА_1 була за кермом автомобіля. На 01:08:36 відеозапису ОСОБА_1 пред`являють відеодоказ порушення нею правил дорожнього руху щодо не ввімкнення поворотника при зміні смуги руху на перехресті з круговим рухом.

За ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На переконання судді зазначені обставини поза розумним сумнівом свідчать, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в момент порушення. Заперечення даного факту захисником суддя розцінює як необгрунтовані та такі, які спрямовані на введення судді в оману щодо фактичних обставин події, з метою захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо факту відсутності конкретної та чіткої відмови ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так у медичному закладі, суддя при оцінці даного аргументу виходить, зокрема, з обов`язку водія дотримуватись правил дорожнього руху.

Поведінка особи, яка керує транспортним засобом, щодо відповіді на пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути добросовісною.

Зокрема, згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, у справі, що розглядається, достовірно встановлено, що працівник поліції, діючи, відповідно до встановлених вимог, неодноразово пред`явив ОСОБА_1 чітку, конкретну пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допоомгою пристрою "Драгер", так і в медичному закладі. Зокрема, така пропозиція зафіксована на 00:19:29, 00:25:47 відеозапису "export-pr7ls", а також в менш конкретній формі на 01:06:2, та в інших частинах відеозапису. ОСОБА_1 знаходилася під час даних пропозицій безпосередньо навпроти працівника поліції. Жодних підстав вважати, що вона не почула дану вимогу, чи не усвідомлювала її немає. Водночас, її дії, висловлювання, поведінка свідчать про намір ухилитися від відповіді та від проходження огляду. На 00:26:45 відеозапису працівник поліції констатує факт відмови останньої від проходження огляду, однак ОСОБА_1 , заперечує даний факт. На повторну пропозицію прцівника поліції пройти огляд, остання повідомляє про те, що вона буде робити те, що бажає.

На відеозаписі не зафіксовано реальної стверджувальної відповіді останньої на пропозицію поліцейського пройти огляд, чи будь-яких дій, які свідчать про щиру демонстрацію бажання пройти такий огляд.

На переконання судді, така поведінка та твердження останньої безумовно свідчать про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Процес документування дій особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, не повинен перетворюватися на вмовляння працівниками поліції пройти огляд. Це обов`язок особи, передбачений законом.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що їй не надані сертифікати відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не надано направлення на становлення факту перебування у стані сп`яніння до уповноваженого медичного закладу, суддя не бере до уваги, позаяк у ході розгляду справи суддею не встановлено жодного доказу чи обставини, які б вказували на те, що вона мала намір пройти огляд та просила надати зазначені документи у ході фіксування адміністративного правопорушення та складання протоколу.

Щодо заперечень захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, у зв`язку з чим такий доказ є недопустим та неналежним, та покликання у зв`язку з цим на висновки Верховного суду у справі від 24 січня 2019 року у постанові у справі № 428/2769/17, суддя вважає недоречними, позаяк у даному рішенні мова йде про відсутність відомостей про покликання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, у постанові у справі про адміністративне правопорушення, а не в протоколі.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що у справі відсутні докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, та безпідставність зупинки транспортного засобу, яким остання керувала. Зокрема, як зазначено вище, у справі наявні відеозаписи порушення Правил дорожнього руху. Окрім цього, до протоколу долучена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушнь, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Законність даної постанови, наявність фактичних доказів на підтвердження наявності в її діях складів даних адміністративних правопорушень не є предметом розгляду даної справи. До того ж, жодних відомостей про те, що дана постанова оскаржена чи скасована, у ході розгляду справи не здобуто. Крім того, на відеозаписі "export-pr7ls", а саме на 01:08:36 ОСОБА_1 пред`являють відеозапис порушення нею Правил дорожнього руху, щодо не ввімкнення поворотника при зміні смуги руху на перехресті з круговим рухом.

При цьому, на переконання судді, різниця в часі складання процесуальних документів та їх послідовність не має принципового значення для розгляду справи по суті, так як жодних обмеженнь щодо послідовності складання таких документів як протокол про адміністративного правопорушення та постанова у справі про адміністративне правопорушення які стосуються різних справ, законом не передбачено. Це окремі самостійні справи про адміністративне правопорушення, підвідомчі до того ж, різним оргнам, уповноваженим на їх розгляд. Важливим є обставини та правові факти, які фіксуються даними документами.

Не є обгрунтованими також заперечення захисника про неповідомлення ознак, на підставі яких поліцейський дійшов висновків про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Зокрема, на 00:34:10 відеозапису зафіксовано як поліцейський повідомляє ОСОБА_1 ознаки, які вказують на перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння.

Неспроможними є також аргументи ОСОБА_1 про те, що їй не надано розписку про факт залишення на зберігання транспортного засобу, не відсторонено від керування, так як остання не зазначає, яким чином вказані доводи спростовують встановлені у ході розгляду справи фактичні обставини її відмови від проходження огляду.

Безпідставними є заперечення останньої і про те, що їй не були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як таке роз`яснення міститься на 01:23:30 відеозапису. Окрім цього, жодних перешкод для реалізації цих прав під час розгляду справи суддею не встановлено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена на підставі належних, допустимих та достатніх, у своїй сукупності, доказів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 , суддя врахував характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та прийшов до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, з ОСОБА_1 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню з порушника.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.І. Зарева