П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/614/24

10 травня 2024 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О.О., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Годованця В.Ф., неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 її законного представника ОСОБА_3 розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

14 квітня 2024 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В суді ОСОБА_1 не заперечував обставин вчиненого, однак вважає, що конфлікт був викликаний неправомірними діями, щодо нього з боку його батька ОСОБА_3 , його сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_2 .

Захисник адвокат Годованець В.Ф. просив закрити провадження по справі оскільки неповнолітня потерпіла та її законний представник не мають претензій до його підзахисного, конфлікт мав нетривалий характер та не потягнув істотних наслідків.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 та її законний представник ОСОБА_5 просили суд звільнити ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки на цей час претензій до останнього не мають. Законний представник ОСОБА_5 зазначив, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності доводиться йому сином, а неповнолітня потерпіла відповідно його онука. ОСОБА_1 перебуває на службі у ЗСУ, на цей час у відпустці та проходить лікування та має певні психологічні проблеми. Зазначає, що він та неповнолітня ОСОБА_2 хотіли б примиритись із ОСОБА_1 та вирішити всі проблеми у колі сім`ї.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доводиться матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 578502 від 25 квітня 2024 року;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 14 квітня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 14 квітня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14 квітня 2024 року.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правильною, оскільки він вчинив домашнє насильство.

Так, згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом із цим, слід зазначити, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов: формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного виду адміністративного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник на грунті сімейних стосунків, згідно пояснень ОСОБА_1 конфлікт був спровокований його батьком в якому також приймав участь його неповнолітні діти, оскільки останні втрутилися в його особисті мережі.

Таким чином, наведене вище у свої сукупності дозволяє дійти висновку, що суспільна шкода від інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на цей час не становить великої суспільної небезпеки, цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, а сам факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є достатньою мірою її відповідальності за вчинене.

Враховуючи наведене, обставини правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем ЗСУ, перебуває у відпустці на реабілітації, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу буде надмірним тягарем і не відповідатиме принципам справедливості, індивідуалізації та гуманності призначення покарання у межах провадження про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, зважаючи на ступінь вини та особу правопорушника, обставини вчиненого правопорушення, є необхідним звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення..

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення не підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, оскільки судом порушника звільнено від адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 40-1,173-2, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: