КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/1899/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/5379/23

08 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ніцу Ігора Георгійовича на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №443730, 01 червня 2023 року о 06 год. 13 хв., в. Бориспіль, вул. Київський Шлях 2/4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров'я категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 536,80 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Ніцу І.Г. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Звертав увагу суду на невідповідність часу зупинки ОСОБА_1 патрульними поліції; відсутність причини зупинки транспортного засобу, на якому пересувався ОСОБА_1 у складі військової колони до військового полігону в м. Пирятин, Полтавської області, 116 бригади, де у складі резервної роти виконував обов'язки інструктора; відмова від проходження огляду була пов'язана не з тим, що ОСОБА_1 вживав препарати, а тому що перебуваючи на марші, він отримавши наказ командира наздоганяти колону, був змушений відмовитися від проходження, оскільки в іншому випадку, як повідомив йому командир, якщо він не приїде вчасно до пункту дислокації, останнього оголосять як особу СВЧ; ознаки сп'яніння були вигадані, а пропозиція пройти огляд базувала лише на тому, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності; працівники поліції не роз'яснювали прав та обов'язків ОСОБА_1 , не запропонували пройти огляд на місці зупинки.

Також в апеляційній скарзі просив поновити строк для звернення з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, постанову отримано лише 27 лютого 2024 року.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи, що з апеляційною скаргою сторона захисту звернулася протягом десяти днів з дня отримання постанови, доказів належного повідомлення про час та місце розгляду справи матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови як такий, що пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 443730 від 01 червня 2023 року, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров'я категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння, в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння виявлені поліцейським; розпискою, згідно якої автомобіль був переданий ОСОБА_2 , а також даними відеозапису з боді-камери працівника поліції, які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та вимогу поліцейського пройти огляд у лікаря-нарколога та факт відмови ОСОБА_1 у проходженні огляду; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на становлений порядок проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, у найближчому закладі охорони здоров`я, доводи апеляційної скарги щодо відсутності пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки не грунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з боді-камери працівника поліції, поліцейський запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на наявність у нього ознак такого стану, на що водій відмовився.

Тобто, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, дані зафіксовані на вказаному відеозаписі свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він являється військовослужбовцем, і якщо він не приїде вчасно до пункту дислокації, останнього оголосять як особу СВЧ, не спростовують висновків суду, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не свідчать про порушення судом норм КУпАП.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_3 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття стосовно нього провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Дмитро Іванович, строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката Ковальчука Дмитра Івановича - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2023 року, якою визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова