ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/747/24
Провадження №3-зв/477/1/24
ПОСТАНОВА

23 квітня 2024 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Саукової А.А., за участю секретаря Купрейчик К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченка Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, які відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передано для розгляду судді Козаченку Р.В.

15 квітня 2024 року суддя Козаченко Р.В. заявив самовідвід, який мотивований тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є колишнім працівником Жовтневого районного суду Миколаївської області, що може викликати обгрунтований сумнів щодо об`єктивності та безсторонності розгляду суддею провадження відносно неї.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, що не перешкоджає розгляду питання про самовідвід.

Розглянувши заяву про самовідвід та долучені матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями КУпАП питання відводів або самовідводів судді у справі про адміністративне правопорушення не врегульоване.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на віднесення справ про адміністративні правопорушення до кримінальної сфери судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.

Згідно приписів статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року) кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку.

В своїй заяві як на підставу самовідводу суддя Козаченко Р.В. посилається на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є колишнім працівником суду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 134 від 21 березня 2024 року, ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Жовтневого районного суду Миколаївської області та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, несвоєчасно подала декларацію «при звільненні».

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

За загальним правилом, визначеним у ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Питання передачі справи за підсудністю діючим КУпАП не врегульовано.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Отже, враховуючи зазначені норми законодавства, на думку суду, виключення участі конкретного судді (як і кожного з інших суддів суду) у розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно колишнього працівника цього суду має відбуватися не шляхом заявлення самовідводів кожним з суддів такого суду (що сприятиме лише затягуванню строків розгляду справи про адміністративне правопорушення), а шляхом визначення підсудності такої справи апеляційним судом за відповідним поданням.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст. ст. 34, 75, 80, КПК України, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченка Р.В. про самовідвід відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Саукова