Справа № 174/548/24
Провадження № 3/174/238/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2024 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши матеріал, який надійшов з відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНПв Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працює на ТОВ Скляний Альянс, -

якому згідно ст. 268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020261 від 21.04.2024 року, ОСОБА_1 , 21.04.2024 року о 18:55 год. в м. Вільногірську, по бульвар Миру, 1, Дніпропетровської області перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , який по АДРЕСА_3 керував автомобілем М 214122 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Драгер Alkotest 6820» під час фіксації на нагруду камеру поліцейського. Відповідно до тесту № 483 проведеному 21.04.2024 о 19.23 газоаналізатор «Драгер Alkotest 6820», водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння результат огляду позитивний 1,67% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 г ПДР.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Пояснив, що не передавав керування транспортним засобом ОСОБА_2 . Вони викликали таксиста, сина його друга, який мав загнати автомобіль користувачем якого він є в гараж, а ОСОБА_2 вирішив сам загнати автомобіль в гараж і він його про це не просив. Передачу керування заперечує. В автомобілі біля гаражу його, ОСОБА_1 , не було коли співробітник поліції почав переслідування ОСОБА_2 .

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка, оглянувши відеозапис та матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що 21.04.2024 року о 18:55 год. в АДРЕСА_3 він перебував біля гаражу в гаражному кооперативі. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, і він, ОСОБА_2 , вирішив поставити автомобіль в гараж попри те, що викликали таксиста, але не встиг цього зробити. З його пояснень випливає, що ОСОБА_1 йому керування не передавав і поставити автомобіль в гараж не просив.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2.9. «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом такій особі.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису на якому зафіксовані події які відбувались біля гаражного боксу 21.04.2024 року о 18:55 год. в АДРЕСА_3 , співробітник поліції дійсно переслідував ОСОБА_2 , який вискочив з автомобіля з місця водія при тому, що водійські двері були відчинені. Потім співробітник поліції повернувся разом з ОСОБА_2 до автомобіля і з іншого боку до автомобіля також підійшов ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 під час фіксації подій на бодікамеру поліцейського чітко повідомив, що його ніхто не просив (заганяти автомобіль в гараж). І в подальшому зафіксовано, що це зробив водій автомобіля таксі (тверезий водій).

В матеріалах справи міститься чек приладу «Драгер» ОСОБА_2 з результатом 1,67 проміле, але будь-яких доказів, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_1 керування автомобілем ОСОБА_2 та наявності в його діях умислу, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тулмачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпция невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обовязковим елементом субєктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судовий збір стягненнюне підлягає.

Керуючись ст. ст. 40-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до суду апеляційної інстанції через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: І.А.Ілюшик