Єдиний унікальний номер судової справи 201/4311/24
Номер провадження 3/201/2124/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., за участю прокурора Карпенко Р.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла з Дніпропетровського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгороднє, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Полковник поліції ОСОБА_1 , відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 09.01.2023 N? 6 о/с призначений на посаду помічника начальника ГУНП в Дніпропетровській області з 09.01.2023. На час проходження служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.

11 листопада 2015 року, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 склав Присягу працівника Національної поліції України, яку після складання власноручно підписав.

Таким чином, перебуваючи на посаді помічника начальника ГУНП в Дніпропетровській області, маючи спеціальне звання полковника поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0050692 та склавши Присягу на вірність Українському народові, ОСОБА_1 до 30.11.2023 був поліцейським, у зв`язку з цим на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 1 Закону встановлено, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2, пункті 4 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; 4.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Одним із основоположних принципів діяльності щодо запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки такі правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть сприяти підриву авторитету державних органів влади та зашкодити суспільним інтересам, тому таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язане з корупцією, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Перевіркою встановлено, що відповідно до наказу ГУНП Дніпропетровській області від 30.11.2023 року N? 853 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» було звільнено зі служби в поліції з 30 листопада 2023 року.

07.11.2019 ОСОБА_1 був ознайомлений з пам`яткою для поліцейських державних службовців та працівників Національної поліції України з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, а саме з вимогами Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також 13.12.2023 ОСОБА_1 на домашню адресу було направлено лист-нагадування «особам, що перебувають у декретний відпустці по догляду за дитиною та особам, що звільнились зі служби в Національний поліції України» за вих. N? 20/3-7921.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнившись, на протязі 30 календарних днів, а саме до 00 год. 00 хв. 30.12.2023 року був зобов`язаний подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:|/public.nazk.gov.ua), встановлено, що ОСОБА_1 , подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (а саме: з 01 січня 2023 - 30 листопада 2023) лише 31.01.2024 року о 16 годині 33 хвилин, тобто поза межами 30-ти денного строку встановленого законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_1 , на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», подавав декларацію шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https:||public.nazk.gov.ua, тобто даним фактом підтверджено обізнаність ОСОБА_1 , з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», з порядком роботи реєстру та строками подачі відповідних типів декларацій.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , після звільнення з Національної поліції України, згідно з п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, а також, відповідно до примітки до статті 172-6 КУПАП будучи суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно о 16 год. 33 хв. 31.01.2024 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто з порушенням встановленого законодавством 30-ти денного строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, підтвердив обставини, викладені у протоколі.

Прокурор ОСОБА_2 вважав, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою законом на такі дії особою, із дотриманням ст. 254, 256 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена у повному обсязі і підтверджується наявними у справі належними і допустимими доказами, а тому просив визнати останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Заслухавши міркування прокурора ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні останнього, якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Оскільки обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначений Законом України «Про запобігання корупції», а тому диспозиція норми ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акту, тому, формулюючи суть адміністративного правопорушення, вказівка на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Так, абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яка передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та його вина у скоєнні цього правопорушення є цілком доведеною та підтверджується наступними матеріалами адміністративної справи, дослідженими під час судового розгляду, зокрема письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18 березня 2024 року, повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №7248/0/05-24 від 22.01.2024 року, наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 30.11.2023 року №853о/с щодо звільнення ОСОБА_1 , наказом т.в.о. начальника ГУНП в дніпропетровській області від 07.11.2015 року №1о/с щодо призначення ОСОБА_1 заступником начальника управління (карний розшук) кримінальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2016 року №352о/с щодо призначення ОСОБА_1 на посаду начальника оперативних розробок і боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління розшуку ГУНП, витягом з наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 10.10.2018 року №283о/с щодо призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу розкриття злочинів, учинених із застосуванням вогнепальної зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП, витягом з наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 04.05.2020 року №123о/с щодо призначення ОСОБА_1 на посаду помічника начальника, витягом з наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 03.10.2022 року №887о/с щодо призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Синельниківського районного управління поліції, витягом з наказу начальника ГУНП в Дніпропетровські області від 09.01.2023 року №6о/с щодо призначення ОСОБА_1 на посаду помічника начальника, пам`яткою ознайомлення з вимогами Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, підписаної ОСОБА_1 07.11.2019 року, присягою працівника Національної поліції України, підписаною ОСОБА_1 11.11.2015 року, поданням про звільнення з Національної поліції ОСОБА_1 від 30.11.2023 року, копією листа-нагадування особам, що перебувають у декретній відпустці та особам, що звільнились зі служби в Національнії поліції України №7921 від 13.12.2023 року, адресованої ОСОБА_1 , листом ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 02.04.2024 року №33/24-988, витягом з єдиного державного реєстру декларацій від 28.03.2024 року, рапортом оперуповноваженого відділу протидії корупції Дніпропетровського управління ДВБ НП України від 22.03.2024 року щодо перетину кордону ОСОБА_1 ..

Отже, аналізуючи досліджені під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, документи та матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, будучи помічником начальника ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 виконував діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Під час виконання своїх обов`язків, був обізнаний про необхідність подавати декларації, в тому числі, за типом «перед звільненням» та про передбачені Законом строки подання декларацій.

Однак, ОСОБА_1 , після звільнення з Національної поліції України, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно о 16 год. 33 хв. 31.01.2024 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто з порушенням встановленого законодавством 30-ти денного строку для подачі такої декларації, а тому в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та його вина у вчиненні такого правопорушення є цілком доведеною.

Отже, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, визначаючи останньому вид і розмір адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП враховую дані про особу правопорушника, ступень його вини, майновий стан та обставини, що обтяжують і пом`якшують його відповідальність.

З урахуванням викладеного, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі дотримання законів України, а так само попередження здійснення ним нових правопорушень необхідно застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 33, 283, 284, 285, 287-289, 299 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська