Справа № 214/21/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №638189 та серії ААД №638147 від 17.12.2023 року, 16 грудня 2023 року, о 23 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом біля будинку №47 на мкр. Сонячний в м. Кривому Розі, не впевнився в безпеці руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Kia Cerato», н/з НОМЕР_2 , та продовживши рух заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем марки «Газель», н/з НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальних збитків, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.10 (а), 10.9 ПДР України та тим самим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, враховуючи вищезазначене та у відповідності до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення №214/21/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП слід об`єднати зі справою про адміністративне правопорушення за №214/20/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та присвоїти їм спільний номер справи №214/21/24.

ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зібрані матеріали не надають можливості поза розумним сумнівом встановити причетність водія ОСОБА_1 до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У відповідності з приписами ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена цією статтею настає за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Визначальним при встановленні в діях особи складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, також є встановлення спеціального суб`єкта цього правопорушення, яким є особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом є умисним виконанням особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу, натомість саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Так, у вказаних вище протоколах про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , та порушивши відповідні пункти ПДР України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

На підтвердження вказаних обставин до протоколів було долучено в якості доказів: письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , фототаблиця із зображеннями фрагментів транспортних засобів, схема місця ДТП, рапорт інспектора поліції та носії відеоінформації із відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів інспекторів поліції.

Однак, вказані докази жодним чином не свідчать про керування транспортним засобом марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , за адресою, у день та час, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, саме водієм ОСОБА_1 .

Так, судом було досліджено носії відеоінформації із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з перегляду яких факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , у зазначений у протоколах день, час та місці, не підтвердився. Об`єктивних даних про те, що вказаний транспортний засіб перебував у русі чи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, намагався запустити двигун чи керувати автомобілем, на відеозаписі також немає.

Письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , долучені до матеріалів справи, також не вказують на керування зазначеним автомобілем безпосередньо ОСОБА_1 , позаяк ОСОБА_2 у своїх поясненнях не зазначила чітко ні марку автомобіля, ні номерні знаки автомобіля та більш того, з її пояснень убачається, що водія автомобіля, який був причетний до вказаної ДТП вона взагалі не бачила, так як зазначила, що автомобіль після вчинення ДТП поїхав із двору у невідомому напрямку, а ОСОБА_3 свідком ДТП, про яку йдеться у вказаних вище протоколах, взагалі не був.

Таким чином, з досліджених судом доказів не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом та зупинення його працівниками поліції під час керування ним, тобто перебування у статусі водія, у зв`язку з чим, він не є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122-4, 124, 247, 268, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. В. Попов.