Справа № 491/101/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Ліма Махді, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 11 березня 2019 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого мешкання ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в будинку був безлад, діти голодні.

За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2024 року серії ВАД №007023 за ст.184 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явилась на виклик суду та під час розгляду справи винною себе у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, пояснивши, що практично кожного місяця в село приїжджають працівники служби у справах дітей з перевіркою і заходять і до неї та жодних питань щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків відносно її дітей до неї не виникало. Також пояснила, що наприкінці січня 2024 року дійсно була у своєї куми на святкуванні дня народження останньої, однак вона не може сказати, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вжила малу кількість алкоголю, оскільки ще треба доглядати за дітьми. Що стосується саме 01 лютого 2024 року, тобто, коли згідно протоколу її виявили вдома в стані алкогольного сп`яніння, то вона не пам`ятає такого факту, а пам`ятає лише те, що до неї прийшов дільничний та вони складали матеріали навіть не зайшовши до її будинку. ОСОБА_1 додала, що робить усе заради забезпечення належних умов проживання та виховання своїх дітей.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, заслухавши ОСОБА_1 , приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, обставин події, яка мала місце 01 лютого 2024 року близько 20 годин 00 хвилин, зазначених у відповідній графі протоколу, зазначено, що ОСОБА_1 за місцем свого мешкання ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в будинку був безлад, діти голодні.

Суд звертає увагу, що у протоколі наявні виправлення дати вчинення правопорушення, а саме, наявне виправлення з 02 лютого 2024 року на 01 лютого 2024 року, що є порушенням п.7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

До протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_1 , в тексті яких наявні виправлення дати та місяця подій, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, з 31 січня 2024 року на 01 лютого 2024 року.

Крім того постановою суду від 21 лютого 2024 року матеріали справи було повернуто до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

28 лютого 2024 року матеріали справи надійшли до суду, на виконання постанови суду від 21 лютого 2024 року до матеріалів справи було додано копія акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , з якого вбачається що умови проживання будинку ОСОБА_1 задовільні, для дітей є окремі спальні місця, одяг та взуття, постільна білизна. ОСОБА_1 надано відповідні рекомендації щодо виховання та догляду за її дітьми, зокрема щодо наявності запасу продуктів харчування тощо. Тобто, з вказаного акту не вбачається порушення з боку ОСОБА_1 її батьківських обов`язків.

Водночас з вказаного акту вбачається, що в ньому також наявні виправлення дати його складання, а саме, з 15 червня 2023 року на 05 лютого 2024 року. Крім того копія цього акту не завірена належним чином.

Таким чином вказаний акт не підтверджує факт порушення ОСОБА_1 01 лютого 2024 року її батьківських обов`язків щодо її дітей, оскільки має сумнівні виправлення та не містить відомостей про обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того письмові пояснення ОСОБА_1 , додані до протоколу, які також мають виправлення щодо дати події, про яку відомості містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, суд також піддає сумніву, як доказ у справі, оскільки з урахуванням цих виправлень неможливо встановити фактичні обставини події, яка згідно протоколу мала місце 01 лютого 2024 року, ОСОБА_1 зазначила, що не згодна з вказаними поясненнями.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином судом встановлено, що вказані вище обставини в сукупності виключають в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184 ч.1, 247, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2024 року серії ВАД №007023 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 11 березня 2019 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Надєр Л.М.

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.