№ 755/1430/24
№ 3/755/940/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 725489, ОСОБА_1 , 14 січня 2024 року, о 15 годині 53 хвилини, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по пр-ту Воскресенському (бул. Перова), перехрестя з вул. М. Кибальчича, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 та при зміні напрямку руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Prado, д/н НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку прямо, що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 2.3 б, п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він рухався на автомобілі «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , у третій смузі для руху по пр-ту Воскресенському (бул. Перова) у напрямку авторинку. Далі, він, увімкнувши лівий покажчик повороту, почав здійснювати маневр повороту, при цьому, швидкість його автомобіля була невеликою і вже коли він виїхав на перехрестя, на його автомобіль здійснив наїзд автомобіль «Toyota Prado», д/н НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль ще до здійснення ним маневру рухався за ним у його смузі для руху та при виникненні перешкоди у вигляді його автомобіля, який вже знаходився на перехресті, здійснюючи маневр повороту, різко, рухаючись з великою швидкістю, виїхав у сусідню смугу для руху та здійснив наїзд на його автомобіль. Пошкодження його автомобіля є досить значними, що, зокрема, вказує на перевищення швидкості водієм автомобіля «Toyota Prado» та порушенням ПДР України, що призвели до ДТП. Крім того, на доказ своїх пояснень надав відеозапис та фото з відеокамер «Безпечне місто».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що на момент ДТП він знаходився в якості пасажира в автомобілі «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Вони рухалися у третій смузі для руху та, увімкнувши лівий покажчик повороту, ОСОБА_1 почав здійснювати маневр повороту і коли їхній автомобіль вже знаходився на перехресті, закінчуючи даний маневр, на нього здійснив наїзд автомобіль «Toyota Prado», д/н НОМЕР_2 , який рухався з великою швидкістю, різко змінивши смугу для руху.

Водій автомобіля «Toyota Prado», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 , будучи повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, будь-яких клопотань від нього не надходило..

Заслухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 725489, ОСОБА_1 порушили вимоги п. 2.3 б, п. 10.1 ПДР України.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, ОСОБА_1 почав здійснювати маневр повороту і коли його автомобіль вже знаходився на перехресті, закінчуючи даний маневр, на нього здійснив наїзд автомобіль «Toyota Prado», д/н НОМЕР_2 , який рухався з великою швидкістю, різко змінивши смугу для руху.

Зокрема, пояснення свідка ОСОБА_2 узгоджуються з відеозаписом та фото з відеокамер «Безпечне місто», наданого для долучення до матеріалів справи ОСОБА_1 , що було переглянуто у судовому засіданні, з якого вбачається, що в діях останнього немає порушень п. 2.3 б, п. 10.1 ПДР України.

Зокрема, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, які зазначені на схемі місця ДТП, також, не підтверджує обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 124, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: