Справа 688/1816/24
№ 3/688/657/24
Постанова

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника відділення поліції №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , (паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27 грудня 2023 року органом 6831, РНОКПП НОМЕР_2 ),

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , являючись мамою неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 150 Сімейного Кодексу України, щодо виховання неповнолітнього сина, внаслідок чого останній 05 квітня 2024 року близько 22 год. 20 хв. в с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області керував мотоциклом марки «Forte», державний номерний знак НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто у віці 14 років вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явилась, подала заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась.

За таких обставин, визнаю можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч. 3 ст. 268 КУпАП, не має.

Дослідивши письмові докази, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частиною першою ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а частиною 3 ст. 184 КУпАП - за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За положеннями ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час вчинення правопорушення ще не досяг віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, нести таку відповідальність повинна мати ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 , крім визнання нею вини, також підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №237034 від 07.04.2024 року, фототаблиць та відеозапису, долучених до них, якими зафіксовано подію правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 ; письмових пояснень ОСОБА_2 , згідно яких останній підтвердив, що 05.04.2024 року близько 22 год. 20 хв. керував мотоциклом марки «Forte», який йому подарували батьки, не маючи права керування таким транспортним засобом, вину у вчиненні правопорушення визнає повністю.

А тому, вважаю ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Визначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставину, що пом`якшує її відповідальність, якою є щире розкаяння винної, відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

А тому, із ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33-35, 184 ч. 3, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК