ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/750/24 Справа № 215/3051/23 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О., захисника Вірко В.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Вірко В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 05.05.2023 року о 11:25 год. в м. Кривому Розі в Тернівському районі по вул.С.Колачевського, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації тіла, - від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодіамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави (Державна судова адміністрація України).

З таким судовим рішенням не погодився захисник Вірко В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку вважаючи його незаконним та таким, що підлягає скасуванню. У апеляційній скарзі апелянти просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 та адвокат Вірно В.В. не отримували судові повістки про виклик їх до суду на 10.00 годину 01.02.2024 року, клопотань про розгляд справи за їх відсутністю не надавали, проте суд виніс своє рішення за їх відсутністю. Вважає, що суддя порушив принцип змагальності та самостійно відшукував докази, обмежив права на захист ОСОБА_1 . Вказує, що судом було задоволено клопотання сторони захисту про повну фіксацію судового засідання, проте вона була відсутня повна фіксація судового засідання. Зазначає, що свою вину у вказаному правопорушенні ОСОБА_1 категорично не визнає. Вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення та додані докази є недопустимими, складеними з порушеннями та не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що мотивувальна частини протоколу, містить мілкий рукописний шрифт, ніким не означені, не зрозумілі, непередбачувані скорочення та абревіатуру, а також протокол складений різними почерками та різними чорнилами і у протоколі частинна статті 130 КУпАП зазначена римською цифрою, тому фабула обвинувачення не відноситься до ОСОБА_1 . Вказує, що невідомо, який статус мав ОСОБА_1 та до матеріалів справи не долучені документи з встановлення особи правопорушника. Вказує, що ОСОБА_1 у автомобілі був як пасажир, це підтверджується відеозаписами та письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , написаними ним власноруч від 27.06.2023 року. Згідно яких, саме він гр. ОСОБА_2 , 05.05.2023 року біля 11.20 годин, був водієм та керував вказаною автівкою добровільно. Особу водія працівниками поліції не було зафіксовано. Вказує, що у протоколі не вірно зазначені обставини справи дата, час, місце. Вказує, що не зазначено усіх шести ознак алкогольного сп`яніння, передбачених інструкцією. Вказує, що нагрудний реєстратор не був долучений як доказ. Вказує, що долучені відеозаписи не є безперервними, а також на відео файлах за участю невідомих артистів аудіовізуальної кінематографії, які було створено за самостійним замовленням її ініціатором невідомими зображувальними засобами не можуть приймається судом до уваги, як належній та допустимий доказ у справі, що розглядається. Вказує, що долучений до протоколу диск у паперовому конверті без підпису, тому є недопустимим доказом. Також вказує про не залучення свідків. Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР для його зупинки, тому всі подальші вимоги працівників поліції не зобов`язаний був виконувати. Вказує, що огляд працівниками поліції ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не відбувався, та не складався акт огляду на стан сп`яніння. Вказує, що при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння та при складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено та забезпечено право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на захист. Вважає, що мала місце провокація правопорушення. Вказує, на незаконне адміністративне затримання ОСОБА_1 та застосування кайданок. Просить витребувати з відділу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції документи на підтвердження дійсних повноважень інспекторів патрульної поліції зазначеного підрозділу, зокрема: Саприкіна Максима Денисовича та Зоря Діани Андріївни ; докази на підтвердження законних підстав зупинки транспортного засобу та причетності ОСОБА_1 щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди; безперервний відеозапис з нагрудних відеокамер. Відтворити судовий запис судових засідань першої інстанції. Викликати до суду представника органу обвинувачення - прокурора. Викликати для допиту свідка водія ОСОБА_2 .

Визнати протиправними дії працівників поліції, та скасувати всі адміністративні рішення інспектора роти №1 батальйону №1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Саприкіна Максима Денисовича від 05 травня 2023 року, як суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення пасажира ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з працівника Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Саприкіна Максима Денисовича моральну шкоду в 100 000 (сто тисяч) гри.

Винести окрему ухвалу відносно поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, а саме: Саприкіна Максима Денисовича за безпідставне переслідування транспортного засобу, складання завідомо незаконних протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 261187 від 05.05.2023 року за ч.. ст.130 КУпАП. протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 106582 від 05.05.2023 року за ст.261 КУпАП відносно ОСОБА_1 , при цьому порушення вищевказаних нормативних актів та законів. порушення прав людини, які гарантовані Конституцією України.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника Вірко В.В., апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №261187 від 05.05.2023 року, згідно якого 05.05.2023 року о 11:25 год. м. Кривий Ріг, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації тіла, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на БК475727,475730. Від подальшого керування автомобіля відсторонений. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 31.05.2023р. о 10год. у Тернівському районному суді м.Кривий Ріг. Наявний підпис особи, про ознайомлення та пояснення особи, згідно яких він не відмовлявся від медичного огляду, а відмовлявся з показами документів.

Зазначено про вилучення документів п/в ВАЕ 852280 від 09.06.2012р. та видачу тимчасового дозволу на керування транспортним засобом.

Наявний підпис особи, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні. (а.с.3)

Протоколом затримання АЗ № 106582 про адміністративне затримання від 05.05.2023р. громадянина ОСОБА_1 05.05.2023р. (а.с.4)

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 05.05.2023 р. ОСОБА_1 , з зазначенням, що особу встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 . Зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявленні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. (а.с.5)

Рапортом поліцейського про обставини по справі. (а.с. 6)

Довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а також що у останнього відсутня повторність вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 7)

Диском з відеозаписами поліцейського відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , 05.05.2023 року о 11:15 год. м. Кривий Ріг та зупинку вказаного транспортного засобу де чітко видно, що за кермом вказаного транспортного засобу перебуває водій ОСОБА_1 , поведінка якого не відповідає обстановці, зафіксовано хід спілкування працівників поліції з водієм та виявлення працівниками поліції у водія ознаків алкогольного сп`яніння. Закону вимогу працівників поліції на проходження водієм огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Поведінка водія на ухилення від запропонованого огляду та його відмову, також зафіксовано опір працівникам поліції. Зафіксовано процедуру складання адміністративних матеріалів. (а.с.8)

Листом відповіддю на запит адвоката Вірко В.В. від ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 23.05.2023 (а.с.69-71).

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотань апелянта про повторне витребування вже наявних доказів по справі та витребування додаткових доказів, на думку апеляційного, наявних у матеріалах справи доказів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Крім того сторона захисту не була обмеження для надання своїх доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 та адвокат Вірно В.В. не отримували судові повістки про виклик їх до суду на 10.00 годину 01.02.2024 року, клопотань про розгляд справи за їх відсутністю не надавали, проте суд виніс своє рішення за їх відсутністю, є безпідставними.

Згідно матеріалів справи, довідки про внесення дат слухання від 25.12.2023, попередня дата судового засідання була 25.12.2023 р. проте у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті, справу було призначено на 01.02.2024 року о 10.00 год.

Судовими повістками про виклик до суду по вказаній справі від 25.12.2023 р. ОСОБА_1 та його захисника Вірко В.В. було повідомлено про дату слухання справи, шляхом направлення СМС, що підтверджується довідками про доставку повідомлень, згідно яких сторони отримали повідомлення суду 25.12.2023 р. (а.с.145-151)

Тобто апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та його захисника Вірко В.В. судом першої інстанції, заздалегідь, більше ніж за місяць до дати слухання справи було повідомлено, що справа призначена до розгляду 01.02.2024 о 10 годині з зазначенням місця.

Не дивлячись, на свою обізнаність про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Вірко В.В. не прибули до суду та не надали клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже ОСОБА_1 та його захисник Вірко В.В. були обізнані про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, належним чином повідомлені про місце, час та дату судового розгляду, ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист уклавши угоду з захисником Вірко В.В. який представляв його інтереси у суді та надавав правову допомогу, проте до судового засідання не з`явились.

Тому вважаю вірним висновок суду першої інстанції, що керуючись ст. 268 КУпАП справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст.268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги, що суддя порушив принцип змагальності та самостійно відшукував докази, обмежив права на захист ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та апелянтом не надано докази на підтвердження своїх доводів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повної фіксації судового засідання, відповідно до клопотання сторони захисту про повну фіксацію судового засідання, яке судом було задоволено не заслуговують на увагу.

Оскільки чинним процесуальним законом, тобто нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, не передбачено здійснення технічної фіксації судового засідання, а також процесуальні наслідки незастосування аудіо- та відео-фіксації суддею районного суду.

Крім того, згідно матеріалів справи судові засідання по справі проводились з фіксацією судових засідань за наявністю сторін по справі, а саме ОСОБА_1 або його захисника Вірко В.В. Відповідно до Довідки від 01.02.2024 року, у зв`язку з неприбуттям сторін по справі 01.02.2024 року до судового засідання, фіксування технічними засобами було припинено. (а.с.157)

Доводи апеляційної скарги, що мотивувальна частини протоколу, містить мілкий рукописний шрифт, ніким не означені, не зрозумілі, непередбачувані скорочення та абревіатуру, а також протокол складений різними почерками та різними чорнилами і у протоколі частинна статті 130 КУпАП зазначена римською цифрою, тому фабула обвинувачення не відноситься до ОСОБА_1 не вказують на незаконність або не допустимість складеного протоколу, оскільки наведені міркування апелянта з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення та додані докази по справі складені з порушеннями вимог законів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що невідомо, який статус мав ОСОБА_1 та до матеріалів справи не долучені документи з встановлення особи правопорушника, є безпідставними. Згідно наявних матеріалів справи водія при керуванні транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте водій відмовився надавати працівникам поліції свої документи для підтвердження своєї особи, у зв`язку з чим водія було затримано, при огляді речей були виявлені документи водія та встановлено його особистість, а саме ОСОБА_1 . Під час апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано, що працівники поліції не вірно встановили особу водія та склали протокол про адміністративне правопорушення не на ту особу.

Щодо міркувань сторони захисту, що на долучених відеозаписах приймають участь невідомі артисти аудіовізуальної кінематографії, які було створено за самостійним замовленням її ініціатором невідомими зображувальними засобами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність наявних відеозаписів.

Доводи апелянта, що нагрудний реєстратор не був долучений як доказ, є безпідставними та не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівники поліції згідно ст.251 КУпАП на власний розсуд збирають докази по справі, які оцінюються судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Законом не передбачено долучення до матеріалів справи разом з відеозаписами застосованих технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також не ґрунтуються на вимогах закону і твердження апелянта про необхідність підпису на конверті який долучено до протоколу як доказ з диском на якому наявні відеозаписи.

Доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та весь хід вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та хід спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .

Наявні відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, що не були залучені свідки. Оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, відеозаписи яких наявні у матеріалах справи на диску.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у автомобілі був як пасажир, це підтверджується відеозаписами та письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , написаними ним власноруч від 27.06.2023 року. Згідно яких, саме він гр. ОСОБА_2 , 05.05.2023 року біля 11.20 годин, був водієм та керував вказаним автомобілем добровільно. Особу водія працівниками поліції не було зафіксовано, є безпідставними та повністю спростовуються наявними відеозаписами, де зафіксовано рух транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , 05.05.2023 року о 11:15 год. м. Кривий Ріг та зупинку вказаного транспортного засобу де чітко видно, що за кермом вказаного транспортного засобу перебуває водій ОСОБА_1 , особу якого було встановлено після його затримання працівниками поліції.

Доводи апеляційної скарги, що у протоколі не зазначено усіх шести ознак алкогольного сп`яніння, передбачених інструкцією, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тобто за наявністю декількох ознак, а не усіх шести ознак зазначених пунктом 3 розділу І.

Доводи апелянта про безпідставне зупинення працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними, як вірно зазначив суд першої інстанції працівники поліції після зупинки ОСОБА_1 , повідомили що до них надійшло повідомлення громадян «про водія на сірому мерседесі, який керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння», що узгоджується з приписами п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Міркування апелянта, що оскільки ОСОБА_1 був незгоден з працівниками поліції про причину своєї зупинки та діями працівників поліції, вважаючи їх незаконними, а тому всі подальші вимоги працівників поліції не зобов`язаний був виконувати, є безпідставними.

До апеляційного суду не надано документів та рішень суду про визнання дій працівників поліції незаконними або про провокацію до вчинення адміністративного правопорушення. До апеляційного суду також не надано підтверджуючих документів про оскарження дій працівників поліції у адміністративному судочинстві або звернення до Державного бюро розслідувань, щодо дій працівників поліції, які апелянт вважає незаконними, таких як адміністративне затримання ОСОБА_1 та застосування кайданок.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Вирішення щодо поставлених питань апелянтом про незаконність дій працівників поліції не входить то повноважень апеляційного суду під час розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення. На підставі чого не підлягають розгляду і вимоги апелянта про стягнення з працівника патрульної поліції моральної шкоди та винесення окремої ухвалу відносно поліцейського за безпідставне переслідування транспортного засобу, складання завідомо незаконних протоколів про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає про право ОСОБА_1 або його представника звернутись відповідно до вимог ст.267 КУпАП до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до адміністративного суду, відповідно до вимог ст. 122 КАСУ, або до правоохоронних органів про вчинення відносно ОСОБА_1 злочину відповідно до вимог КПК України.

Доводи апелянта, про не роз`яснення ОСОБА_1 його законних прав є безпідставними та повністю спростовуються наявними матеріалами справи, як відеозаписами так і письмовими доказами по справі, згідно яких ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Крім того складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП. Відповідно, нормами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Міркування апелянта, що працівниками поліції не було встановлено перевіркою ознак які свідчать про перебування водія в стані сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 05.05.2023 року, працівниками поліції були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації тіла.

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апелянта про зворотне, а саме, що у водія відсутні ознаки сп`яніння є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування апелянта з цього приводу не підтверджені доказами.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вірко В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя