Справа № 365/270/24
Номер провадження: 3/365/149/24
ПОСТАНОВА

іменем України

26 квітня 2024 року с-ще Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Хижний Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 справу про адміністративні правопорушення за адміністративними матеріалами, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зі слів непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Згурівського районного суду Київської області надійшли два адміністративні матеріали відносно однієї особи ОСОБА_2 , які передані для розгляду судді Хижному Р.В.

На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за необхідне об`єднати справи № 365/270/24 (провадження № 3/365/149/24), № 365/273/24 (провадження № 3/365/151/24), в одне провадження та об`єднаній справі визначити № 365/270/24 (провадження № 3/365/149/24).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене за наступних обставин.

09.04.2024 року о 00 год. 23 хв. в с. Стара Оржиця по вул. Центральна поблизу будинку № 67А, водій ОСОБА_2 (в оригіналі протоколу серії ДПР18 № 182192, складеному 09.04.2024 ОСОБА_2 ) керував автомобілем «ВАЗ 21144» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис портативного відеореєстратора № 6/96, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182193 від 09.04.2024 встановлено, що 09.04.2024 року о 00 год. 23 хв. в с. Стара Оржиця по вул. Центральна поблизу будинку № 67А, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21144» д.н.з. НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови ВП № 72116183 від 21.01.2024 року Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Дії ОСОБА_2 в протоколі кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» та повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 просив провадження у справі за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а саме суб`єктивної сторони. Вказане правопорушення може бути вчинене тільки з прямим умислом. В обґрунтування цього захисник посилався на те, що про існування тимчасового обмеження у праві керування ОСОБА_2 не знав. Про наявність заборгованості зі сплати аліментів Баришівський ВДВС не повідомляв. В частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що провадження у справі теж має бути закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182192 складений відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свою чергу, дійсними анкетними даними особи, відносно якої складено протокол є ОСОБА_2 , 24.12.1991 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Згурівським РС УДМС України в Київській області 09.02.2017. Тобто, ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначеного в протоколі серії ДПР18 № 182192, що доводить факт відсутності складу адміністративного правопорушення. Крім того, акт огляду та направлення на огляд також видані на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому є недопустимими доказами у справі. Також з наданого відеозапису вбачається. Що на місці зупинки ОСОБА_2 просив працівників поліції забезпечити присутність адвоката, проте отримав відмову, з посиланням, що він може реалізувати таке право тільки в суді. Чим було порушено право ОСОБА_2 на захист.

В частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, суддя приходить до наступного.

Частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами .

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_2 зазначив, що з правопорушенням не згоден (а.с. 2), відеозапис події (а.с. 3), копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.01.2024 року ВП № 72116183 (а.с. 4-5), довідку поліцейського СРПП ВПД № 1, згідно якої ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 термін дії з 17.08.2017, видане ТСЦ 3241 (а.с. 9), копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якою автомобіль «ВАЗ 21144» д.н.з. НОМЕР_2 , оглянутий, тимчасово затриманий та поміщений на спеціальний майданчик (а.с. 7), суддя приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Факт обізнаності ОСОБА_2 про встановлення щодо нього тимчасово обмеження у праві керування не доведений, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративний матеріал не містить доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя приходить до наступного.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол серії ДПР18 № 182192 складений відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суддя не погоджується з такою позицією захисника. Так, до адміністративного матеріалу додано завірену уповноваженою особою ВПД № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182192 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 38), встановлено, що протокол серії ДПР18 № 182192 складений відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та саме такий примірник протоколу був підписаний ОСОБА_2 та вручений йому. З наданого відеозапису чітко встановлено, що особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено стороною захисту. Крім того, у протолі зазначено, що особу, відносно якої складено протокол встановлено посвідченням водія НОМЕР_4 від 17.08.2017 року, а згідно довідки ВПД № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, вказане посвідчення водія отримував саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З огляду на вказані обставини, суддя сприймає протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182192, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія, як такі, що складені відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо посилання сторони захисту на порушення права ОСОБА_2 на правову допомогу під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, суддя не погоджується з такою позицією захисника. Стаття 268 КУпАП гарантує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Тобто право на правову допомогу виникає під рас розгляду справи в суді або під час розгляду справ, віднесених до компетенції Національної поліції. Постанова апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 у справі № 346/4508/23 та постанова апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 722/2145/23, на які посилається захисник, стосуються порушення права особи скористатись допомогою адвоката при розгляді справи по суті та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, а не під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182192 (а.с. 2);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182192 (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (а.с. 3);

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я КНП «Згурівська лікарня» (а.с. 4);

- відеозаписами портативного відеореєстратора «Tecsar» № 6/96 та бодікамери, якими зафіксовано керування ОСОБА_2 транспортним засобом, наявність у останнього ознак алкогольного спяніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в закладі охорони здоров`я (а.с. 5).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В свою чергу, обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема Правил дорожнього руху.

Статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами повністю доведена вина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вчиненні відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в умовах медичної установи повністю підтверджується відеозаписом портативного відеореєстратора «Tecsar» № 6/96 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Вина ОСОБА_2 доведена «поза розумним сумнівом».

В судовому засіданні було встановлено, що дане правопорушення було вчинено ОСОБА_2 , який винен в його вчиненні, підлягає адміністративній відповідальності, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено, майнова шкода не заподіяна, посвідчення водія не вилучалось.

ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 термін дії з 17.08.2017 року, виданий ТСЦ 3241 (а.с. 9 довідка).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника ОСОБА_2 адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.36,126,130,245,247,251,252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Р. В. Хижний