Справа № 752/3676/24
Провадження №: 3/752/2397/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відНаціонального агентства з питань запобігання корупції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання та реєстрації - АДРЕСА_1
за участіОСОБА_1 , захисника Позняка О.М., прокурора Офісу Генерального прокурора Сказка Р.І.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 39-02/2 від 18.01.2024, що складений з посиланням на порушення п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України", ч. 1 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду".

Згідно з указаним протоколом ОСОБА_1 , обіймаючи посаду судді та виконувача обов`язки голови Конституційного Суду України, будучи особою, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", не повідомив Конституційний Суд України про наявність реального конфлікту інтересів щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 22.06.2023, яке надійшло до Конституційного Суду України із листом Офісу Президента України від 27.06.2023 № 22/040779-26 (вх. № 18/337 від 29.06.2023) та запропонував 25.07.2023 вказане звернення до розгляду у порядку денному засідання Конституційного Суду України, але не в рамках спеціального пленарного засідання.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення визначено місце роботи ОСОБА_1 , а саме: м. Київ, вул. Жилянська, 14 за місцезнаходженням Конституційного суду України.

Час вчинення правопорушення вказано 30.06.2023 та 25.07.2023.

Протокол про адміністративне правопорушення містить наступні складові:

-належність ОСОБА_1 до кола осіб, на яких поширюються вимоги Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, оскільки за Указом Президента України від 27.02.2018 № 45/2018 "Про призначення ОСОБА_1 суддею Конституційного Суду України" ОСОБА_1 призначено на посаду судді Конституційного Суду України.

Згідно з п. "ґ" п. 1 ч. 1 ст. Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, зокрема вимоги ч. 1 ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також він належить до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, визначених у примітці до ст. 56 Закону;

-положення Закону, порушення яких призвело до вчинення адміністративних правопорушень, де наведено такі цитування:

?Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у п. 1, п. 2 ч. 1 ст. З цього Закону (у тому числі судді), зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

?За порушення суддею положень п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

?Правила врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, у тому числі судців, згідно з вимогами ч. 1 ст. 35-1 Закону України "Про запобігання корупції" визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб.

?Згідно з вимогами ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" у разі наявності у судці Конституційного Суду реального чи потенційного конфлікту інтересів він повинен протягом одного робочого дня письмово поінформувати про це Суд та заявити самовідвід.

Резюмовано, що під час реалізації службових повноважень, що описані у розділі "Службові повноваження" цього протоколу, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України", ч. 1 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду України, а отже, вчинив адміністративні правопорушення, що передбачені диспозицією ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП;

-складові реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1.

1. Службові повноваження

17.09.2019 на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України Головою Конституційного Суду України обрано ОСОБА_3 , а його заступником - ОСОБА_1 .

Згідно з Указом Президента України від 27.03.2021 № 124/2021 "Про деякі питання забезпечення національної безпеки України" Указ Президента України від 14.05.2013 № 256 "Про призначення О. Тупицького суддею Конституційного Суду України" скасовано.

Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України "Про Конституційний Суд України" за відсутності Голови Конституційного Суду України його обов`язки виконує заступник Голови Конституційного Суду України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про Конституційний Суд України" Голова Конституційного Суду України очолює Суд та організовує його діяльність, здійснює загальне керівництво організацією роботи Суду та Секретаріату Суду; скликає засідання, спеціальні пленарні засідання Суду, головує на засіданнях, спеціальних пленарних засіданнях Суду, виконує інші повноваження, передбачені цим Законом та Регламентом.

Голова Суду, а у разі його відсутності - заступник Голови Суду або Суддя, який виконує обов`язки Голови Суду, пропонує порядок денний засідання Суду, який затверджує на відповідному засіданні Суд (ч. 5 параграфа 27 Регламенту Конституційного Суду України).

2. Приватний інтерес ОСОБА_1 .

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абз. 12 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції").

Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов.

29.06.2023 у Конституційному Суді України зареєстровано лист Офісу Президента України від 27.06.2023 вих. 22/040779-26 (вх. від 29.06.2023 № 18/337), яким скеровано на розгляд до суду звернення ОСОБА_2 від 22.06.2023.

У вказаному зверненні серед іншого обґрунтовується внесення завідомо недостовірних відомостей ОСОБА_1 до ухвали Конституційного Суду України від 13.04.2023 № 58-2 (ІІ)/23 (справа № 2-1/2023 (125/23), який готував відповідний проект ухвали та наполягається на звільненні ОСОБА_1 .

У разі надходження до Конституційного Суду України звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд на спеціальному пленарному засіданні, ухвалює постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду (ч. 1 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду України).

Згідно з п. 5 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду України, якщо Суд визнає в діях Судді наявність істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд щонайменше двома третинами від його конституційного складу ухвалює рішення про звільнення Судді з посади.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Конституційний Суд України" питання про звільнення судді Конституційного Суду України з посади за такою підставою Конституційний Суд України розглядає на спеціальному пленарному засіданні за наявності висновку постійної комісії з питань регламенту та етики Конституційного Суду України.

Так, у ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням звернення ОСОБА_2 , виник приватний інтерес, що полягав у його особистій зацікавленості щодо результатів розгляду звернення, оскільки у разі підтвердження наведених у ньому обставин вони могли б стати підставою для звільнення судці.

Зацікавленість ОСОБА_1 підтверджується його діями.

Бажаючи не виносити зазначене звернення на розгляд спеціального пленарного засідання суду, звідки воно могло потрапити до комісії з питань регламенту та етики Конституційного Суду України (на підставі висновку цієї комісії ОСОБА_1 міг бути звільнений), ОСОБА_1 запропонував 25.07.2023 вказане звернення до розгляду у порядку денному звичайного засідання Конституційного Суду України (не в рамках спеціального пленарного засідання), процедура якого не передбачає можливості скерувати звернення до вказаної комісії, чим убезпечив себе від можливої подальшої перевірки своїх дій за обставин наведених у зверненні, та задовольнив свій приватний інтерес.

3. Суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями

Судді зобов`язані чесно і сумлінно здійснювати свої службові повноваження, не вчиняти дій, що порочать звання судді і підривають авторитет правосуддя, бути прикладом неухильного додержання принципу верховенства права, дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, неупередженість та справедливість суду. Суддя не має права використовувати своє посадове становище в особистих інтересах (ст. 57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 17 Закону України "Про Конституційний Суд України", ст. 1, ст. 2 Кодексу суддівської етики).

Постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов`язок прийняти ряд обмежень, і, незважаючи на те, що пересічному громадянину ці обов`язки могли б здатися обтяжливими, суддя приймає їх добровільно та охоче. Поведінка судді має відповідати високому статусу його посад. У процесі реалізації прав суддя завжди турбується про підтримку високого статусу посади судді і не допускає дій, що не сумісні з неупередженістю і незалежністю судових органів (пп. 4.2, 4.6 Бангалорських принципів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23).

Демонстрація дотримання етичних норм є невід`ємною частиною діяльності судді , а його поведінка має відповідати високому статусу посади і не допускає дій, що не сумісні з неупередженістю і незалежністю судових органів.

Натомість ОСОБА_1 завчасно (не пізніше наступного дня (30.06.2023) після отримання звернення ОСОБА_2 ) не повідомив суддів Конституційного Суду України про наявність у нього конфлікту інтересів, пов`язаного із розглядом вказаного звернення, яке стосувалося безпосередньо його службового становища та 25.07.2023 використав свої повноваження виключно у власних інтересах (запропонував розглянути зазначене звернення на звичайному засіданні Конституційного Суду України).

Мотивом неповідомлення про конфлікт інтересів та винесення на розгляд звичайного засідання Конституційного Суду України вказаного звернення є приховування конфлікту інтересів з метою реалізації власних повноважень таким чином, щоб питання, порушені у зверненні, залишилися без належного дослідження постійною комісією з питань регламенту та етики Конституційного Суду України.

З одного боку, у ОСОБА_1 існував приватний інтерес, зумовлений небажанням бути звільненим у зв`язку із наведеними фактами у зверненні ОСОБА_2 , а отже, продовжувати обіймати посаду судці Конституційного Суду У країни, а з іншого - реалізуючи свої повноваження як виконувач обов`язки Голови Конституційного Суду України, мав об`єктивно та неупереджено оцінювати необхідність розгляду зазначеного звернення на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України.

Тобто приватний інтерес ОСОБА_1 домінував над суспільним інтересом доброчесної поведінки судців, на захист якої мають бути спрямовані службові повноваження судці, у зв`язку з чим між його приватним інтересом та службовими повноваженнями виникла суперечність, яка вплинула на об`єктивність та неупередженість його дій, пов`язаних із участю у розгляді питання щодо звернення ОСОБА_2 .

4. Вплив суперечності на об`єктивність та неупередженість вчинення дій

Згідно з вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" суддя Конституційного Суду не може брати участі у підготовці, розгляді та прийнятті рішень, виконувати інші повноваження у питаннях, щодо яких у нього наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. У разі наявності у судді Конституційного Суду України реального чи потенційного конфлікту інтересів він повинен протягом одного робочого дня письмово поінформувати про це Суд, заявити самовідвід та відповідно до п. З ч. 1 ст. 28 Закону не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначені норми є запобіжником учинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, їх ігнорування свідчить про наявність впливу приватного інтересу на дії особи, внаслідок якого вони стають необ`єктивними та упередженими.

Натомість неповідомлення ОСОБА_1 про наявність конфлікт інтересів та його активні дії щодо реалізації повноважень, що полягали у включенні до порядку денного засідання Конституційного Суду України питання, яке мало бути розглянуто за іншою процедурою (на спеціальному засіданні), що з огляду на наведену у зверненні інформацію, було б справедливо та доброчесно, свідчать про вплив суперечності на його об`єктивність та неупередженість і прийняття рішення в умовах конфлікту інтересів.

На підтвердження події та складу адміністративних правопорушень до вищевказаних протоколів приєднано (у копіях):

-відповідь Секретаріату Конституційного Суду України від 27.09.2023 на запит Національного агентства з питань запобігання корупції від 14.09.2023;

-супровідний лист Офісу Президента України від 27.06.2023;

-лист-резолюцію керівника Секретаріату Конституційного Суду України від 29.06.2023;

-документ з найменуванням "Звернення" на адресу Президента України від ОСОБА_2 , датований 22.06.2023, в якому заявлено вимогу про прийняття і невідкладну реєстрацію цього звернення, ініціацію негайного звільнення з посади судді Конституційного Суду України і члена Європейської Комісії "За демократію через право" (Венеціанська Комісія) ОСОБА_1 ;

-лист-резолюцію Офісу Президента України;

-письмові відомості Управління документального забезпечення Секретаріату Конституційного Суду України щодо руху звернення ОСОБА_2

-показчик розсилки,

-витяг з протоколу засідання Конституційного Суду України від 25.07.2023;

-лист Секретаріату Конституційного Суду України на адресу Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 01.08.2023;

-лист-резолюція керівника Секретаріату Конституційного Суду України;

-лист ОСОБА_2 , направлений на електронну скриньку Конституційного Суду України (запит щодо розгляду звернення від 22.06.2023, направленого до Офісу Президента України);

-відповідь Секретаріату Конституційного Суду України від 07.08.2023 на інформаційний запит ОСОБА_2 ;

-лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 18.01.2024 на ім`я судді ОСОБА_1 та судді Конституційного Суду України ОСОБА_1, а також виконувача обов`язки голови Конституційного Суду України ОСОБА_1 про направлення протоколу про адміністративне правопорушення;

-лист виконувача обов`язки голови Конституційного Суду України на ім`я заступника Національного агентства з питань запобігання корупції від 05.02.2024.

Судове засідання відкладалося з об`єктивних причин, розгляд справи по суті відбувся 17.05.2024. Після завершення розгляду справи по суті, судом (суддею) оголошено перерву до 20.05.2024 для аналізу досліджених документів та позицій сторін.

У ході розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив наявність події та складу адміністративного правопорушення, клопотав про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, пояснив, що звернення громадянина ОСОБА_2 , яке надійшло до Конституційного Суду України від Офісу Президента України, розглянуто в установленому порядку та не підлягало розгляду на спеціальному пленарному засіданні, конфлікту інтересів за наслідками його надходження не виникло, дисциплінарний проступок та/або інше порушення законодавства він не вчиняв, протокол про адміністративне правопорушення, зокрема його суть і зміст не відповідають букві і духу закону, принципу правової визначеності, а складання і скерування до суду протоколів про адміністративні правопорушення щодо нього з указівкою на вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією мають своїм наслідком затягування конституційного провадження, насамперед у справі № 2-1/2023 (125-23) за конституційним зверненням 49 народних депутатів України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Угоди між Україною та російською федерацією з питань перебування Чорноморського флоту російської федерації на території України від 21.04.2010, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Угоди між Україною та російською федерацією з питань перебування Чорноморського флоту російської федерації на території України" від 27.04.2010 № 2153-VI , де він є доповідачем.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Позняк О.М. навів заперечення по суті справи, вказав, серед іншого, на відсутність події і складу адміністративного правопорушення, невідповідність вимогам КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2024, яким ініційовано притягнення особи до адміністративної відповідальності за два окремих правопорушення та без логічного визначення суті самих правопорушень і часу вчинення кожного з них, посилався на складання цього протоколу за відсутності нормативного регулювання. Зауважив, що ОСОБА_2 , який наразі підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, не є учасником конституційного провадження, у той же час громадянин ОСОБА_2 відповідь на своє звернення отримав, не звертався до уповноваженого суду для оскарження можливої бездіяльності Конституційного Суду України з розгляду його звернення.

Крім того захисник посилався на збіг строку накладення адміністративного стягнення, для достеменного з`ясування якого клопотав про витребування доказів і допит свідка (клопотання від 18.03.2024 долучені до матеріалів справи).

ОСОБА_1 та захисник обидва зауважили про те, що Національне агентство з питань запобігання корупції посилалося на проведення моніторингу, який був розпочатий 12.09.2023, проте на адвокатський запит не повідомило що становив собою цей моніторинг, у чому він полягав. Також було зауважено, що 01.05.2023 ОСОБА_1 як суддя- доповідач у справі № 2-1/2023 (125/23) за конституційним зверненням 49 народних депутатів України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Угоди між Україною та російською федерацією з питань перебування Чорноморського флоту російської федерації на території України від 21.04.2010, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Угоди між Україною та російською федерацією з питань перебування Чорноморського флоту російської федерації на території України" надавав письмові пояснення суддям Конституційного Суду України, де вказав, що він як депутат Верховної Ради України шостого скликання не голосував та не міг приймати участь у голосуванні при ухваленні Закону України № 2153-VI та не вважає наявним у себе потенційний чи реальний конфлікт інтересів під час розгляду цього конституційного провадження (справа № 2-1/2023 (125/23). Крім того, пан ОСОБА_1 повідомив, що йому вже заявилися відводи від участі у зазначеній справі, які були розглянуті і відхилені.

Прокурор Офісу Генерального прокурора надав суду письмовий висновок у справі про адміністративне правопорушення, оголосив його зміст, що відповідає за змістовним наповненням протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2024,пояснив, що вбачає достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, висловився про наявність ознак адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, зазначив, що обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення відсутні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи суб`єктом, на якого поширюються заборони та обмеження, передбачені Законом України "Про запобігання корупції", мала особистий приватний інтерес, і при цьому, мало місце суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд (суддя) доходить висновку про наявність належних передумов для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, не доводить факту вчинення адміністративних правопорушень, а сам протокол у сукупності з матеріалами справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 мали місце як подія, так і склад зазначених адміністративних правопорушень за вказаними статтями (частинами статті).

Так, у ході судового розгляду було досліджено письмові докази, з яких встановлено, що 27.06.2023 від Департаменту з питань звернення громадян Офісу Президента України до Конституційного Суду України перенаправлено на розгляд (у частині питань, які належать до компетенції Конституційного Суду України) звернення від 22.06.2023, автором якого вказано ОСОБА_2 , яке попередньо надійшло до Офісу Президента України.

За результатами первинного розгляду документа виконувач обов`язки голови Конституційного Суду України ОСОБА_1 наклав резолюцію керівникові Секретаріату Конституційного Суду України ОСОБА_4 : "Для ознайомлення суддів Конституційного Суду України".

У свою чергу керівник Секретаріату Конституційного Суду України ОСОБА_4 наклав резолюцію уповноваженому працівникові: "Прошу забезпечити виконання".

25.07.2023 документ з найменуванням "Звернення", автором якого вказано ОСОБА_2 , який надійшов від Департаменту з питань звернення громадян Офісу Президента України і з яким було ознайомлено суддів Конституційного Суду України, обговорено на засіданні Конституційного Суду України.

07.08.2023 листом № 4/4-11/1-18/3179 Секретаріат Конституційного Суду України проінформував ОСОБА_2 про наслідки розгляду його звернення, зокрема, повідомлено, що суд обговорив його.

Описані факти мали своїм наслідком оформлення і складання та представлення до розгляд до суду Національним агентством з питань запобігання корупції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Як вірно зауважив захисник, станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2024 порядок складання і оформлення протоколів про адміністративне правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції був не врегульований підзаконним нормативним актом, адже відповідно до наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.09.2021 № 592/21 з 08.10.2021 втратив чинність наказ Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.12.2019 № 159/19 "Про затвердження Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції".

У зв`язку з цим, проте не виключно, суд (суддя) виходить з того, що протокол, який розглядається, має відповідати хоча б приписам КУпАП, де, серед іншого, у ч. 1 ст. 256 КУпАП закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Сукупний аналіз наведених положень КУпАП дає підстави вести мову про те, що протокол про адміністративне правопорушення складається за фактом вчинення адміністративного правопорушення, а не правопорушень.

Протокол від 18.01.2024, який надійшов до суду, складено за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, які становлять собою різні склади адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

У зазначеному протоколі обидва інкримінованих діяння описані сумісно, а у графі "час вчинення" зазначено дві дати, без указівки яке саме діяння коли саме було вчинено.

Зазначене вказує на те, що вказаний протокол не має бути оцінений як належний і допустимий доказ у справі.

Разом з тим, описані фактори, на переконання суду (судді) не перешкоджають розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, адже послідовність подій може бути установлена та була установлена в ході судового розгляду з пояснень особи, відносно якої цей протокол складено, її захисника та поданих письмових документів.

Суд (суддя) приймає як обґрунтовані та доведені заперечення захисту та не вбачає як події, так і складу адміністративного правопорушення у подіях, які мали місце у зв`яжу з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" у разі наявності у судді Конституційного Суду реального чи потенційного конфлікту інтересів він повинен протягом одного робочого дня письмово поінформувати про це Суд та заявити самовідвід".

Стаття 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" міститься у його розділі ІІ "Конституційне провадження" і зміст цієї статті свідчить про те, що вона є застосовною лише до суддів Конституційного Суду України під час здійснення ними конституційного провадження.

Тобто, правила ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" регламентують питання врегулювання конфлікту інтересів та відводу (самовідводу) судді Конституційного Суду України лише під час здійснення ним своїх повноважень у межах конституційного провадження, а саме: розгляду конституційного подання, конституційного звернення, конституційної скарги, а тому жодним чином не стосуються питань урегулювання конфлікту інтересів під час виконання голови Конституційного Суду України та/або виконувача обов`язки голови з виконання його організаційних повноважень зі скликання засідань, спеціальних пленарних засідань Конституційного Суду України.

Супровідний лист, який надійшов з Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України та документ під назвою "Звернення" від громадянина ОСОБА_2 не є конституційним поданням, конституційним зверненням, конституційною скаргою, а їх надходження не могла мати своїм наслідком здійснення конституційного провадження.

У зв`язку з цим, посилання на порушенні ч. 2 ст. 60 Закону України "Про Конституційний Суд України" є безпідставними.

У п. 1 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду України передбачено, що у разі надходження до Суду звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд на спеціальному пленарному засіданні ухвалює постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду.

Як вказувалося вище, у зверненні громадянина ОСОБА_2 , яке надійшло до Конституційного Суду України 29.06.2023 від Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України для розгляду у частині питань, що належать до компетенції, містилися вимоги, заявлені саме Президентові України, а саме: прийняти та невідкладно зареєструвати це звернення та перевірити наведені в ньому обставини та факти; ініціювати негайне звільнення з посади судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 ; ініціювати негайне звільнення з посади члена Європейської Комісії "За демократія через право" (Венеціанська Комісія) ОСОБА_1 .

З огляду на форму, зміст цього "звернення", його адресата, це звернення не є "зверненням про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді" у розумінні п. 1 параграфа 13 Регламенту Конституційного Суду України, а тому підстави для проведення його розгляду на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України обґрунтовано не поставали, що вказує на відсутність порушень ОСОБА_1 названого п. 1 параграфу 13 Регламенту Конституційного Суду України.

Виходячи з положень ст. 1 Закон України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закон України "Про запобігання корупції" за яке встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність вчинення особою дій чи прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з п. 2 та 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зокрема судді Конституційного суду України, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" викладено наступні визначення:

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз зазначених приписів Закону України "Про запобігання корупції" свідчить, що обов`язковим складником потенційного чи реального конфлікту інтересів є наявність в особи приватного інтересу (майнового чи немайнового) в певному питанні.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або для близьких.

Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним і приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визнає ступінь впливу цієї суперечності та прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовим чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно в постанові суду.

Аналізуючи вищезазначені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України "Про запобігання корупції", слід дійти висновку про те, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за повідомленням особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Хоча ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Як вказувалося вище, у протоколі від 18.01.2023 зазначено, що звернення громадянина ОСОБА_2 , серед іншого, обґрунтовується внесенням завідомо недостовірних відомостей ОСОБА_1 до ухвали Конституційного Суду України від 13.04.2023 № 58-2(ІІ)/23 (справа № 2-1/2023 (125/23), який готував відповідний проєкт ухвали.

Посилання на внесення завідомо недостовірних відомостей до акта Конституційного Суду, за відповідних обставин, по-перше, може бути кваліфіковано, за наявності для цього належного підґрунтя, не як істотний дисциплінарний проступок, чи грубе, чи систематичне нехтуванням своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом судді Конституційного Суду України або виявленням його невідповідність займаній посаді, а як кримінально каране діяння; по-друге, такі факти й саме установлення складу кримінально-карного діяння у діях судді Конституційний Суд України не віднесено до компетенції та повноважень самого Конституційного Суду України, голови та/або виконувача обов`язки голови названої інституції; по-третє, до повноважень та компетенції Конституційного Суду України, голови та/або виконувача обов`язки голови не належить вирішенні й інших вимог, наведених у зверненні громадянина ОСОБА_2 . Більше того, такими повноваженнями не наділене й Національне агентство з питань запобігання корупції.

Як вказувалося вище, у протоколі від 18.01.2024 зазначено, що у ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням звернення ОСОБА_2 , виник приватний інтерес, що полягав у його особистій зацікавленості щодо результатів розгляду звернення, оскільки у разі підтвердження наведених у ньому обставин вони могли б стати підставою для звільнення судді; бажаючи не виносити зазначене звернення на розгляд спеціального пленарного засідання суду, звідки воно могло потрапити до комісії з питань регламенту та етики Конституційного Суду України (на підставі висновку цієї комісії ОСОБА_1 міг бути звільнений), ОСОБА_1 запропонував 25.07.2023 вказане звернення до розгляду у порядку денному звичайного засідання Конституційного Суду України (не в рамках спеціального пленарного засідання), процедура якого не передбачає можливості скерувати звернення до вказаної комісії, чим убезпечив себе від можливої подальшої перевірки своїх дій за обставин наведених у зверненні, та задовольнив свій приватний інтерес.

Разом з тим, як вже було встановлено вище, до Конституційного Суду України не надходило звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, а тому підстав для скликання спеціального пленарного засідання Суду, які вичерпно визначені в ч. 2 ст. 39 Закону України "Про Конституційний Суд України", не виникало.

У той же час розгляд так званого звернення відбувся на засіданні Конституційного Суду 25.07.2023, тобто у формі засідання, де це звернення Суд міг розглянути, зважаючи на те, що:

по-перше, ОСОБА_2 не є учасником жодного конституційного провадження в Конституційному Суду України, а відтак розгляд поданих ним документів не може відбутися на засіданні чи пленарному засіданні Великої палати Суду;

по-друге, Закон України "Про Конституційний Суд України" у ч. 2 ст. 39 містить вичерпний перелік питань, що можуть бути предметом розгляду на спеціальному пленарному засіданні Суду, і розгляд звернень, подібних зверненню громадянина ОСОБА_2 , цим переліком не охоплюється.

Таким чином, з огляду на те, що розгляд "звернення", зважаючи на його форму, зміст, адресата, не міг відбутися на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України через відсутність підстав для скликання такого засідання, відповідно, розгляд цього "звернення" не міг призвести до притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади судді Конституційного Суду України.

З викладеного слідує безпідставність тверджень про виникнення у ОСОБА_1 . приватного інтересу, пов`язаного з розглядом звернення громадянина ОСОБА_2 .

Резюмуючи викладене, слід зауважити, що без приватного інтересу реальний конфлікт інтересів виникнути не може, тому підстави вести мову про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" відсутні.

Поряд з викладеним, доцільне зауважити, що зміст "звернення" не враховує гарантії незалежності Конституційного Суду України та його суддів.

Так, діяльність Конституційного Суду України ґрунтується, зокрема, на принципах верховенства права (правовладдя), незалежності (ч. 2 ст. 147 Конституції України).

Самостійність і незалежність органу конституційного контролю означає, що він виконує свої функції без жодного втручання у свою діяльність, не залежать від органів законодавчої та виконавчої влади (абз. 12 п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020);

Принцип незалежності Конституційного Суду України полягає у самостійному та без будь-якого стороннього впливу здійсненні органом конституційної юрисдикції своїх повноважень та нерозривно пов`язаний з конституційно-правовими гарантіями незалежності суддів Конституційного Суду України. До таких конституційних гарантій незалежності суддів Конституційного Суду України належить, зокрема, особливий порядок призначення суддів Конституційного Суду України на посади, звільнення їх з посад та припинення (п.п. 2.4 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.12.2019 № 11-р/2019).

Одним з невід`ємних та базових елементів у системі конституційних гарантій незалежності суддів Конституційного Суду України є заборона впливу на суддю Конституційного Суду України в будь-який спосіб (ч 2 ст. 149 Конституції України). Цей конституційний припис слід розуміти як заборону будь-яких дій щодо суддів Конституційного Суду України незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб, спрямованих на перешкоджання виконанню суддями Конституційного Суду України своїх повноважень.

Зі змісту "звернення" випливає, що в ньому, зокрема, виключно на підставі власних припущень автора надано оцінку моїм діям як судді-доповідача у справі № 2-1/2023(125/23) справа за конституційним зверненням 49 народних депутатів України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Угоди між Україною та російською федерацією з питань перебування Чорноморського флоту російської федерації на території України від 21 квітня 2010 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Угоди між Україною та Російською Федерацією з питань перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України" від 27 квітня 2010 року № 2153-VI), діям інших суддів Конституційного Суду України, які в складі колегії ухвалили ухвалу про відкриття конституційного провадження в справі № 2-1/2023 (125/23); автор на власний розсуд проаналізував Попередній висновок Правового департаменту Секретаріату Конституційного Суду України № 21/1227, а саме: документ, який становить матеріали справи, і який містить інформацію щодо підстав для відкриття чи відмови у відкритті конституційного провадження у справі № 2-1/2023 (125/23). Станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті захисник, шляхом направлення адвокатських запитів, не зміг отримати відомості про обставини, за яких громадянин ОСОБА_2 отримав доступ до змісту Попередній висновок Правового департаменту Секретаріату Конституційного Суду України № 21/1227. У той же час і у матеріалах, які надійшли до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 18.01.2024 такі вихідні дані також відсутні, тоді як в силу ч. 4 ст. 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" цей висновок не є публічною інформацією, що є відкритою та яка оприлюднюється на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язанийз`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та зазначеного рішення Конституційного Суду України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладене, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідатиме засадам законності, визначенню поняття адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд (суддя) вважає за належне закрити провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутності події та складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

У зв`язку з тим, що суд (суддя), керуючись дискреційними повноваженнями, дійшовши висновку про доцільність вирішення справи по суті, ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, не вбачає за необхідне визначати момент відліку і правильності обрахунку строків накладення адміністративного стягнення, адже відповідне питання (необхідність накладення адміністративного стягнення) не постає.

Оскільки клопотання захисника про витребування доказів і виклик свідка були мотивовані необхідністю з`ясування початку перебігу строків накладення адміністративного стягнення, тоді як провадження у справі підлягає закриттю в порядку до п. 1 ст. 247 КУпАП, заявлені клопотання долучаються до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, проте залишаються без розгляду.

Щодо непроаналізованих заперечень захисника та пояснень пана ОСОБА_1 , суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

За наведених обставин, керуючись ст. 9, 23, 172-7, 247, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко