Справа № 365/210/24
Номер провадження: 3/365/123/24
ПОСТАНОВА

іменем України

29 травня 2024 року с-ще Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Хижний Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Відділу поліцейської діяльності № 1 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин.

17.03.2024 року о 18 год. 55 хв. по вул. Шкільна в с. Жуківка ОСОБА_2 керував мотоциклом «Мінськ» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки та у лікувальному закладі відмовився під відеозапис нагрудної камери, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» та повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пояснив, що 17.03.2024 року, перебуваючи у тверезому стані їхав на мотоциклі по вул. Шкільна в с. Жуківка. При цьому реєстраційного документу на мотоцикл у нього не було. Згодом його наздогнав патрульний автомобіль та подав сигнал зупинки. Переслідуючи мету уникнути відповідальності за керування транспортним засобом без реєстраційного документа, ОСОБА_2 не зупинився та продовжив їхати. Проте, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на бордюр від чого впав головою на асфальт та зазнав важкої травм, від якої свої подальші дії та слова контролював лише частково. Під час розмови з працівниками поліції, останні достатньої медичної допомоги йому не надали, погрожували застосуванням до нього фізичної сили, виклику СБУ та військових формувань, у звязку з чим подальші пропозиції правоохоронців щодо доставки ОСОБА_2 до медичного закладу у звязку із його травмуванням, він розцінював критично та був змушений відмовитись. ОСОБА_2 постійно наголошував на болі у голові. Далі працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, на що не до кінця усвідомлюючи цього, спочатку він відповів відмовою. Далі працівник поліції повторно запропонував йому проїхати до лікарні, не зазначивши цілі такої поїздки. Проте, з урахуванням раніше озвученої поліцейським пропозиції щодо візиту до лікарні з метою надання медичної допомоги та відсутності розяснення йому процедури такого огляду, ОСОБА_2 сприйняв таку пропозицію як повторний намір правоохоронця доставити його до лікарні для надання медичної допомоги. Але через попередні погрози застосування сили з боку правоохоронців, ОСОБА_2 відмовився. Відчуваючи посилення болі у голові, ОСОБА_2 вирішив піти додому, прийняти знеболююче та повернутись щоб виконати вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння, про що повідомив працівників поліції. Працівник поліції не заперечували. Приблизно через 12-15 хвилин він повернувся на місце зупинки, проте працівників поліції вже не було.

Захисник ОСОБА_3 просив провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючи на наступне. Матеріали справи не спростовують згоду ОСОБА_2 на проведення його огляду на визначення стану алкогольного спяніння. Всі наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що працівники поліції сприймали намір ОСОБА_2 повернутись для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення ДТП та втечу з місця події. По-друге, особа не може бути притягнута до відповідальності за відмову від огляду у закладі охорони здоров`я, якщо вона не направлена туди у встановленому законом порядку. Наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння не було вручено ОСОБА_2 . Сумнівним також є акт огляду, який також не містить підпису ОСОБА_2 та інформації про вручення його копії останньому. Працівниками поліції ОСОБА_2 не було роз`яснено порядку проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, тобто можливості проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , що зумовлює незаконність подальших вимог працівників поліції щодо проходження огляду останнього, а як наслідок безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження такого огляду. З перегляду наявних відеозаписів зясовано, що ОСОБА_2 не були роз`яснені його права та обов`язки. В протоколі про адміністративне правопорушення міститься виправлення в прізвищі поліцейського, що є недопустимим. В матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_2 копії протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки йому фактично не пред`явлено адмінстративне звинувачення. Також захисник звертає увагу на відсутність факту відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 17.03.2024 року в вечірній час патрульною поліцією був помічений мотоцикл, водій якого не впевнено тримався на трасі та їхав без шолома, що було вагомими причинами для зупинки водія. Поліцейськими було подано сигнал водія для зупинки, проте водій мотоцикла не зупинився, а навпаки почав тікати від патрульного автомобіля. Через деякий час водій мотоцикла не впорався з керуванням, мотоцикл наїхав на бордюр та впав. Коли поліцейські підійшли, то побачили, що водій мотоцикла, яким виявився ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння, зокрема сильний запах перегару з рота. Внаслідок падіння ОСОБА_2 пошкодив вухо, на якому виступила кров. Поліцейський запропонував надати ОСОБА_2 медичну допомогу, зокрема викликати швидку допомогу, проте ОСОБА_2 відмовився, зазначивши, що лікуватиметься вдома. Після цього, поліцейський запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, на що ОСОБА_2 відмовився. Також ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд стан сп`яніння у лікарні, від чого останній теж відмовився. Точно поліцейський не пам`ятає, але здається, що ОСОБА_2 дійсно говорив, що піде додому випити таблетку та повернеться. Поліцейські почекали приблизно 15-20 хвилин, проте ОСОБА_2 не повернувся, стало зрозуміло, що ОСОБА_2 таким чином намагається уникнути відповідальності. По факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння було складено протокол про адміністративне правопорушення. Копію протоколу не було вручено ОСОБА_2 , оскільки останній втік з місця події.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182130 (а.с. 2);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182130 (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (а.с. 4);

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я КНП «Згурівська лікарня» (а.с. 5);

- відеозаписами портативного відеореєстратора та бодікамери, якими зафіксовано керування ОСОБА_2 транспортним засобом, наявність у останнього ознак алкогольного спяніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в закладі охорони здоров`я (а.с. 6).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В свою чергу, обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема Правил дорожнього руху.

Статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Щодо посилання захисника на те, що підстави для зупинки поліцейськими ОСОБА_2 були відстуні не сприймаються судом, оскільки з наданого відеозапису, що долучений до протоколу, встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом, своїми діями створював загрозу безпеці дорожнього руху та керував мотоциклом без мотошолома (п. 2.3( г), п 2.3 (д) ПДР України. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" порушення водієм ПДР є законною підставою для зупинки транспортного засобу. Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 не було роз`яснено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в умовах закладу охорони здоровя, не сприймається судом, оскільки ОСОБА_2 , як водій, обізнаний з вимогою п. 2.5 ПДР України, яка передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.Сама процедура проведення огляду на місці зупинки за допомогою спеціального приладу чи в умовах закладу охорони здоров`я має бути роз`яснена у випадку згоди водія на проведення такого огляду. Посилання захисника, на те, що ознаки, які були сприйняті працівниками поліції, як ознаки алкогольного сп`яніння, були ознаками струсу головного мозку, в повній мірі не можуть бути сприйняті судом. Така ознака, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, не є наслідком струсу головного мозку, ЗЧТМ чи ушкодження барабанної перетинки. З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що тілесне ушкодження він отримав внаслідок падіння з мотоцикла, намагаючись втекти від працівників поліції. На пропозицію працівників поліції викликати швидку допомогу чи доставити його до лікарні для надання допомоги, ОСОБА_2 категорично відмовився, пославшись на відсутність такої потреби. До медичної установи ОСОБА_2 звернувся не 17.03.2024 року, а лише 19.03.2024 року, підстави для госпіталізації не встановлені, стан задовільний (а.с. 36-43 - копії медичної документації). Посилання захисника на те, що внаслідок отриманої травми ОСОБА_2 не міг в повній мірі усвідомлювати подію, в тому числі вимогу працівників пройти огляд на стан сп`яніння, спростовуються долученим до справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 розумів вимоги працівників поліції та давав на них однозначні відповіді. Посилання захисника на те, що відмова від проходження огляду мала місце через погрози застосування фізичної сили з боку працівників поліції та передачі ОСОБА_2 працівникам СБУ чи РТЦК СП, спростовуються наступним. Розяснення працівником поліції можливості застосування превентивних заходів для встановлення особи не може розцінюватись як погрози. З наданого відеозапису не встановлено наявності погроз з боку поліцейських на адресу ОСОБА_2 . Суд також звертає увагу, що копія протколу не була вручена ОСОБА_2 , оскільки останній з метою уникнення відповідальності, зашилив місце події. Стороною захисту не надано жодних доказів того, що ОСОБА_2 повертався до місця зупинки для проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння. Аргументи, на які посилається сторона захисту, не спростовують вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами повністю доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вчиненні відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в умовах медичної установи повністю підтверджується відеозаписом портативного відеореєстратора та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні було встановлено, що дане правопорушення було вчинено ОСОБА_2 , який винен в його вчиненні, підлягає адміністративній відповідальності, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено, майнова шкода не заподіяна, посвідчення водія не вилучалось.

ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , термін дії з 30.07.2013 по 30.07.2063, виданий центром ДАІ 1803 (а.с. 8 довідка).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника ОСОБА_2 адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 7, 40-1,130,245,247,251,252 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Р. В. Хижний