Справа № 159/7368/23 Провадження №33/802/308/24 Головуючий у 1 інстанції:Чалий А. В.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працевлаштованого, мешканця: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.12.2023 близько 21 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: нецензурно виражався, погрожував фізичною розправою, вчиняв штовханину, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення змінити та звільнити його від сплати судового збору. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржена постанова є незаконною та судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом, при визначенні адміністративного стягнення, не було встановлено обставин вчиненого правопорушення, особу правопорушника, наявність у нього інвалідності ІІ групи, його майновий стан, та вперше притягнення до адміністративної відповідальності. Особи, з інвалідністю І та ІІ групи звільняються від сплати судового збору, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі акцентує увагу, що вперше дізнався про наявність постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року, при цьому, копію якої досі не отримав, з листа від Ковельського відділу державної виконавчої служби. Отож, на його переконання, був фактично позбавлений можливості сплатити штраф у добровільному порядку.

Разом з тим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року, оскільки за станом свого здоров`я та наявністю інвалідності ІІ групи не зміг подати апеляційну скаргу у встановлений строк.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, а апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, розгляд справи проводився у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії оскарженої постанови, яку за твердженнями ОСОБА_1 він досі не отримав, а про наявність постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року дізнався лише після отримання листа з інформацією про відкриття виконавчого провадження стосовно нього.

Таким чином, апеляційний суд враховуючи вказане, дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання суду апеляційної інстанції, при визначенні виду і розміру стягнення, суд врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та накладене судом на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок не є занадто суворе.

Крім того, матеріали справи не містять посилань на наявність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а апелянтом не наведено переконливих підстав для висновку про невідповідність накладеного стягнення особі правопорушника через суворість.

Водночас, доводи ОСОБА_1 про безпідставне стягнення з нього судового збору є обґрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 08.02.2022, ОСОБА_1 дійсно є особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З огляду на те, що апелянтом надано докази на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю 2 групи, яка відносить ОСОБА_1 до пільгової категорії людей, на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з останнього судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, а тому у цій частині судове рішення підлягає зміні.

З врахуванням вказаної обставини, слід виключити з мотивувальної та резолютивної частин оскарженої постанови посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року в частині стягнення судового збору змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок