КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 363/6275/23 Апеляційне провадження № 33/824/2420/2024Головуючий у суді першої інстанції - Рукас О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Фогелем Володимиром Володимировичемна постанову Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.03.2024 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Встановлено, що 18.10.2023 о 00 год. 26 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Овруч, 40 кіл. + 600 м., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисникаподав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, зазначаючи, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи переривається та не містить всіх подій а зупинка транспортного засобу працівниками поліції була безпідставною.

Зауважує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, однак працівники поліції не погодились йому надати сертифікат відповідності на прилад Драгер, за допомогою якого мало здійснюватися освідування, після чого, ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі, але не на приладі драгер, а шляхом відбору біологічних аналізів, на що в медичному закладі відмовили.

Скаржник зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення є недійсним, оскільки після того як протокол було складено, працівники поліції внесли додаткові записи, а саме «40 км+600м».

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Фогель В.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогльного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079787від 18.10.2023; наявними у матеріалах справи відеозаписами; поясненнями ОСОБА_1 ; актом та направленням на огляд водія транспортного засобу.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння, йому працівниками патрульної поліції роз`яснено його права та запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладку драгер абов медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що згоден проходити огляд у медичному закладі, однак у закладі охороні здоров`я відмовився проходити такий огляд, наполягаючи на заборі біологічних зразків замість приладу Драгер.

Відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Посилання скаржника на безпідставну зупинку транспортного засобу не береться до уваги судом апеляційної інстанції, оскількияк вбачається із відеозапису із нагрудних камер, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що останній порушує режим комендантської години, а також на великій швидкості рухається посередині проїзної частини з ввімкненими дальнім світлом фар.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер поліцейських у якості доказу, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Доводи щодо внесення виправлень у протокол про адміністративне правопорушення після його складання не можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки це не створює підстав для недійсності протоколу про адміністративне правопорушення чи спростовування факту відмов ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи скаржника, щодо того, що працівники поліції не погодились йому надати сертифікат відповідності на прилад Драгер, а працівник медичного закладу відмовився брати біологічні зразки унаслідок чого було порушено процедуру огляду, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та Інструкцією.

Відповідно до п. 3, 4, 7, 8, 12, 13, 14 Розділу ІІІ Інструкції - огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів УкраїниПро затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду№ 1103 від 17.12.2008 - огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що чинне законодавство в обов`язковому порядку не передбачає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі проводиться лише шляхом проведення лабораторного дослідження, а відповідно законодавством не заборонено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з використанням спеціального технічного засобу. Проведення лабораторного дослідження для встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється в обов`язковому порядку лише у разі ДТП, внаслідок якої водій перебуває у несвідомому стані чи має тяжкі травми. Проведення лабораторного дослідження для встановлення стану алкогольного сп`яніння на вимогу водія транспортного засобу законодавством не передбачається.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд наголошує, що матеріали справи не містять будь-яких даних, що ОСОБА_1 перебував у несвідомому стані, і, в матеріалах відсутні докази на спростування вказаних обставин, а отже перевірка особи на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі за допомогою спеціального технічного пристроює правомірною.

Окрім того, з відеозапису подій не вбачається, що апелянтом висловлювались будь-які прохання щодо надання або працівниками поліції, або лікарем наркологом сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не була жодним чином обґрунтована.

Таким чином поведінка скаржника розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Судом враховується те, що, згідно рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій, реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статтей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Фогелем Володимиром Володимировичем залишити без задоволення.

ПостановуВишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 27 травня 2024 року.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура