ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м.Рівне

Cуддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тарасюка Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №618188 від 03.12.2023 року зазначено, що 03 грудня 2023 року о 18 годині 58 хвилин, в м.Рівне по вул.Білій, 85, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Mercedes-Benz Е200, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, порушення мови, порушення рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager №6820 та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Тарасюк Ю.М. надав суду копію паспорту громадянина України на ОСОБА_3 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено на її дівоче прізвище ОСОБА_2 та пояснив суду, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає з підстав викладених у письмових поясненнях. Просив суд закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тарасюка Ю.М., дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З досліджених письмових пояснень захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тарасюка Ю.М. вбачається, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм будь - яких Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції перевіряти документи у ОСОБА_1 , саме як водія, не здійснюючи законної зупинки транспортного засобу під керуванням останньої. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустила будь-які порушення правил дорожнього руху у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Застосований до ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку в частинні протиправної вимоги дихнути в обличчя поліцейській ОСОБА_4 , а відтак саму процедуру проведення огляду слід визнати порушеною і незаконною. Просив суд, звернути увагу на те, що надані суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять безумовної відмови водія від проходження огляду, а навпаки у ньому відображено намагання пройти огляд у медичному закладі, однак їй було безпідставно відмовлено, а також вказує, що свідки які записані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №618188 від 03.12.2023 року перебували на місці події лише з 19:05:00 год. до 19:08:40 год., а сам процес розгляду складання адміністративних матеріалів розпочався лише о 19:12:50 год., коли особі були зачитані її права та роз`яснено суть адміністративного правопорушення, що підтверджується відеоматеріалами долученими до вказаного протоколу. Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутній відеозапис подій 03.12.2023 року з 19:15 год. по 20:15 год.

Також, під час складання зазначеного протоколу працівники патрульної поліції відразу 03.12.2023 року о 18:58 год., не роз`яснили водію суть її правопорушення ПДР України, її права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а розпочали такий процесс о 19:13 год. Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи трьома відеозаписами, з яких вбачається, що водію уповноваженою особою в момент спілкування з ОСОБА_5 не було роз`яснено її права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, не повідомлено, що ведеться відеофіксація розмови, що є порушенням її права на захист. Просив суд закритти провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти вустановленому порядку медичний оглядз метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Як обов`язок пройти огляд так і відповідальність за відмову в проходженні огляду покладається на водія, який керує транспортним засобом.

При процедурі запропонованого працівником поліції ОСОБА_4 проходження огляду на стан сп`яніння та при складанні протоколу на ОСОБА_1 , працівниками поліції, не було роз`яснено прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є істотним порушенням її права на захист при складанні протоколу. Порушення права ОСОБА_1 на захист тягне за собою визнання судом доказів, які є в справі недопустимими, що є підставою для закриття провадження у справі.

Три фрагменти відеозапису з бодікамер працівників патрульної поліції, з місця події, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, не містять доказів на підтвердження обставин, викладених у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції, як водій транспортного засобу.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31,40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Також п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачу, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджений наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 встановлює, що після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно.

Працівники патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, не дотримались вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеозапис не є безперервним, не містить інформації про початок переслідування транспортного засобу та його зупинки під керуванням ОСОБА_1 . Так, вже з моменту оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , яке як слідує з відеозапису розпочалося 03.12.2024 року о 19 годині 12 хвилин 50 секунд відбулося відключення відео реєстратора з 19:15 год. по 20:15 год. Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як про це вказується у протоколі про адміністративне правопорушення, з моменту початку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення до його завершення о 20:15 год. відеозапис не містить.

Відповідно дост.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Таким чином, не можна визнати і відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції належним та допустимим доказом, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме про те, що остання керувала транспортним засобом та повинна бла виконати вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Статтею 31 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи, чого працівниками поліції не було зроблено.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним на допустимим доказом.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст.62 Конституції України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягується особа, яка керує транспортним засобом, і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовилась.

Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, не лише факт відмови особи від проходження медичного огляду, а так само факт керування особою транспортним засобом.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою уст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що відеозаписом не зафіксовано обставин які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та категорично відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до переконання, що провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.