Справа № 442/3194/24
Провадження №3/442/907/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2024 року місто Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І. розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю ОСОБА_1 , його представника адвоката Возняка В.Й.,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 23.03.2024 о 13.23 год. на вул. В.Великого, 98 в м. Дрогобичі Львівської області, керував транспортним засобом марки «BMW 520, з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні правопорушник та його представник подали письмове заперечення з приводу складеного протоколу. Вважають, що при його складенні було порушено встановлений законом порядок, причин для зупинки транспортного засобу не було, водію не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, не запрошували понятих та не надали йому скористатись правовою допомогою. Він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки його неодноразово вже зупиняли поліцейські, він проходив такий огляд і зрештою йому це набридло.

Враховуючи наведене, просять закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення правопорушника та його представника, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходжу до висновку про таке.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Разом з тим, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 752310 від 23.03.2024, з якого вбачається, що поліцейським Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Павлюх А.В. правильно вказано суть адміністративного правопорушення із зазначенням у відповідності до норм Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09 листопада 2015 року № 1452/735 ознак наркотичного сп`яніння;

- направленням, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська лікарня», де вказано про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Як встановлено, огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області А.Павлюх 12.04.2024;

- відеозаписом, який міститься на компакт-диску, на якому зафіксовано як працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 , неодноразово пропонували йому надати посвідчення водія, пояснювали причину запинки транспортного засобу на автомобілі мались видимі пошкодження, які могли свідчити про перебування автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, просили водія відрити багажник для проведення поверхневого огляду автомобіля, роз`яснювали наслідки виконання (невиконання) їхніх законних вимог, неодноразово вказували про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, складали направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, неодноразово вказували про необхідність проведення його огляду в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився, в результаті чого було складено адміністративний протокол, який зачитано правопорушнику і якого роз`яснено відсторонено від права керування транспортними засобами.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, доходжу висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому вважаю, що не заслуговують на увагу, доводи ОСОБА_1 з приводу неправомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що причиною запинки транспортного засобу було те, що на автомобілі мались видимі пошкодження, які могли свідчити про перебування автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, про що неодноразово повідомлялось ОСОБА_1 поліцейським. Крім цього, ознаками наркотичного сп`яніння поліцейський вважав та те, що у ОСОБА_1 звужені зіниці очей та зіниці очей не реагували на світло.

Отже, зупинка транспортного засобу відбулась з дотриманням вимог 35 Закону «Про Національну поліцію» - видимі пошкодження транспортного засобу, які свідчать про причетність водія або пасажирів ТЗ до скоєння ДТП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та поліцейські не запропонували пройти такий огляд на місці зупинки, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження, з огляду на таке.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Отже, за наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан такого сп`яніння має проводитися лікарем-наркологом в умовах закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі, направленні та встановлено в судовому засіданні, водій ОСОБА_1 , у якого були ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, хоча поліцейським було роз`яснено наслідки такої відмови, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисту про те, що на відео фіксації події він не бачить таких ознак є неспроможними.

З наявного в матеріалах справи відеозапису, який був предметом дослідження судового розгляду вбачається, що поліцейський неодноразово пропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладів охорони здоров`я. ОСОБА_1 пояснював, що не довіряє огляду в медичному закладі, оскільки якомусь його знайомому нібито підкинули заборонені речовини, коли він проходив такий огляд.

Звертаю увагу на ті обстави, що поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 , як саме буде проводитись огляд визначить лікар, та попереджав ОСОБА_1 про складання протоколу у разі його відмови від проходження такого огляду. Однак, на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими не було залучено двох свідків, є такими, що не відповідають вимогам КУпАП, з огляду на таке.

Статтею 266 КУпАП та положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» унормовано використання поліцейськими технічних засобів відеозапису при фіксуванні відмови особи, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, у разі здійснення відеофіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, залучення двох свідків не вимагається.

Щодо доводів захисту про безперервність відеозапису, вважаю такі необґрунтованими, оскільки дійсно до матеріалів справи долучено 2 диски з 19 відео файлами, які відтворюють події, які мали місце за участю ОСОБА_1 , починаючи з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту ОСОБА_3 керування таким транспортним засобом.

При цьому вважаю, що, хоч і дійсно на вказаний дисках 3 три перерви, проте, вищевказані відеозаписи є вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин, а відтак надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку учасників події.

Ставити під сумнів дані докази немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Що стосується показань допитаних свідків, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вважаю такі неправдивими, оскільки надані ними показання щодо нерозяснення прав, щодо неповідомлення причин зупинки, щодо згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом спростовуються відеозаписом подій, який відтворено в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й твердження про відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 , після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно рапорту поліцейського, водія було відсторонено від керування, згідно статті 266 КУпАП.

Даний факт встановлений також і на відеозаписі події долученого до матеріалів справи.

Щодо доводів сторони захисту, що ОСОБА_1 не була вручена копія направлення, то такі до уваги не приймаю, оскільки направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану, в тому числі наркотичного сп`яніння складається не для вручення водію, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення лікарем огляду особи. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди з направленням, що передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Крім цього, з відеозапису події встановлено, що на прохання ОСОБА_1 та присутніх очевидців, поліцейські надали йому номер телефону, щоб скористатись правовою допомогою. Вказане також підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачаю будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який категорично заперечує свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєних адміністративних правопорушень, вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами стороком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Курус Р.І.