справа № 691/328/24
провадження № 3/691/232/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

учасники провадження:

особа, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

захисник особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, адвокат Салій С.А.

потерпіла ОСОБА_2

представник потерпілої, адвокат Горстка Я.В.

(участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду

з використанням власних технічних засобів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області м.Корсунь-Шевченківський вул.Ярослава Мудрого, №36 Черкаської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , працюючого,-

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

встановив:

26 березня до Городищенського районного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №691/328/24 стосовно ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536 вбачається, що ОСОБА_1 20 березня 2024 року близько 10 години 20 хвилин в АДРЕСА_2 , в ході сварки вчинив фізичне та психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого остання почала його боятися, чим міг спричинити шкоду психологічному здоров`ю (а.с.1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. 20 березня 2024 року близько 10 години 15 хвилин, разом із своїм батьком приїхали в будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_3 ,сестра його дружини, і де перебувала ОСОБА_2 разом із дітьми. Будинок за вказаною адресою належить чоловіку сестри дружини ОСОБА_4 .. Зайшовши до будинку, покликав дружину ОСОБА_2 та дітей, проте ніхто не відповів, тому зайшов у будинок, де з ОСОБА_2 відбулася розмова, а саме запитав, чому вона пішла з дому. Розмова була не конфліктна. Після чого забрав дітей і поїхав з ними додому в с.Хлистунівка, остільки є їх батьком та має такі ж права щодо них як і мати. При прийнятті такого рішення виходив із міркувань про те, що ОСОБА_2 залишила місце проживання без узгодження із ним, як чоловіком, в той час коли він перебував на чергуванні, на телефонні дзвінки, яких він зробив 82 рази, не відповіла, при цьому залишила в будинку свої речі і дітей, що було для нього не зрозумілим де дружина і діти перебувають на протязі доби. Він не застосовував фізичне і психологічне насильство до ОСОБА_2 , невдоволення його приходом висловлювала сестра дружини ОСОБА_3 , яка вдарила його по обличчю, забирала дітей. Майна в будинку не пошкоджував. На телефонний дзвінок поліцейського з вимогою повернути дітей матері ОСОБА_2 , відреагував відразу та повернув. На час розгляду справи у суді як подружжя примирилися, прийнято рішення розірвати шлюб, спільно виховують дітей, возять та забирають із дитячого садка.

Захисник Салій С.А. просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, остільки доказів, які б доводили протиправну поведінку особи органом поліцейської діяльності до суду не надано. Із змісту вивчених та досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено ознак домашнього насильства в діях ОСОБА_1 20 березня 2024 року близько 10 години 20 хвилин в м.Городище, свідки та потерпіла, які є між собою родичами не дали змістовних та послідовних пояснень і свідчень, які б узгоджувалися із матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_1 та неповнолітніми дітьми. Будинок належить батькам ОСОБА_1 .. 19 березня 2024 року, після сварки із батьком чоловіка ОСОБА_5 , повідомила чоловіка, що не може і не має бажання терпіти таке відношення зі сторони його батьків, тому прийняла рішення поїхати до своєї сестри в м.Городище Черкаського району Черкаської області. 20 березня 2024 року, близько 10 години 00 хвилин, за адресою АДРЕСА_2 , де вона проживає, приїхав ОСОБА_1 разом із своїм батьком і забрав дітей трьохрічного ОСОБА_6 та п`ятирічного ОСОБА_7 . Такий вчинок ОСОБА_1 здійснив проти її волі, дозволу забрати дітей вона йому не давала. При цьому ОСОБА_1 її штовхнув на кровать, пошкодив майно у будинку, але цих обставин з незрозумілих їй причин поліцейські не зафіксували. Вона викликала поліції за фактом відібрання у неї дітей. 20 березня 2024 року до неї дійсно телефонував ОСОБА_1 82 рази, але вона не бажала з ним спілкуватися. Наразі примирилися, спільно займаються вихованням дітей, нею подано позов до суду про розірвання шлюбу, але бажає притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Представник потерпілої, адвокат Горстка Я.В. звернула увагу суду на те, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дітей, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Поведінка ОСОБА_1 по відношенню до своєї сім`ї 20 березня 2024 року свідчить про нехтування цими правами і обов`язками, як чоловіка і батька, і зібраними доказами у справі доводиться вчинення домашнього насильства, що є не припустимм та підлягає оцінці судом. Стамбульська конвенція (Конвенція Ради Європи про запобігання насильству проти жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами) зобов`язує запобігати і боротися з насильством стосовно жінок, виходячи за межі рамок, встановлених для досягнення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, зокрема визначає насильство проти жінок порушенням прав людини та формою дискримінації і пропонує системні та контрольовані стратегії викорінення цих явищ.

Представник Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області, будучи повідомлений вчасно та належним чином про судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення, до суду не прибув,на виклик не відреагував, що не перешкоджає судовому розгляду справи про адміністративне правопорушення у його відсутності.

Свідок ОСОБА_3 посвідчила, що її сестра ОСОБА_2 неодноразово скаржилася на неповагу зі сторони батька чоловіка та 19 березня 2024 року прийняла рішення перейти до неї жити, приїхавши вечером на таксі з дітьми. Зі слів ОСОБА_2 вона погодила питання проживання у належному її чоловікові ОСОБА_4 будинку з своїм чоловіком ОСОБА_1 ..Сестра говорила, що ОСОБА_1 20 березня 2024 року телефонував до неї 82 рази але вона не відповідала. В цей день ОСОБА_1 ввірвався без стуку до будинку, був з батьком ОСОБА_8 , кричав, налякав дітей, вона не давала йому забрати меншого сина, були поламані двері кімнати, впала тумбочка, побилися каструлі, ОСОБА_2 в цей час сиділа на дивані у кімнаті з іншим сином. Чому відсутні такі факти у її поясненнях, які давала поліцейському, пояснити не може.

Свідок ОСОБА_4 в ході його допиту дав свідчення, що ОСОБА_1 20 березня 2024 року проникнув у його будинок, зайшов без дозволу, поламав двері, побив каструлі і разом з батьком забрав дітей проти волі дружини ОСОБА_2 , яку силоміць кинув на диван і душив, а коли вона викликала поліцію, то дітей повернув. З приводу неправомірних дій ОСОБА_1 у його будинку, як власник, до поліції не звертався. З яких причин його свідчення не відображені у поясненнях, які відбирав поліцейський, без цих даних, пояснити не може.

Свідок ОСОБА_8 при його допиті свідчив суду, що дійсно 19 березня 2024 року зробив зауваження невістці ОСОБА_2 чому не помиті тарілки на кухні, його син в цей час був на зміні, так як працює водієм швидкої медичної допомоги. Нічого не пояснюючи, ОСОБА_2 залишила з дітьми 19 березня 2024 року вечером будинковолодіння і йому прислала лише смс повідомлення «закрити двері». До нього телефонував син ОСОБА_1 і запитував чому відбулася сварка та сказав, що дружина поїде до сестри, тому що приїхали їх родичі. Вранці 20 березня 2024 року син повернувся з роботи і почав телефонувати до ОСОБА_2 щоб дізнатися де вона і діти. На 82 телефонних дзвінки ОСОБА_2 не відповіла і вони спільно прийняли рішення їхати до її сестри ОСОБА_3 та в присутності родичів вияснити, що сталося. По приїзду постукали у двері будинку, ніхто не відкрив, так як двері були подвійні, то відкрили перші і другі та почали звати невістку і внуків, ніхто не відізвався, а вийшла сестра ОСОБА_3 та почала кричати. Він далі не йшов. ОСОБА_1 питав де ОСОБА_2 , але було тихо, він пройшов по коридору і зайшов у кімнату та виніс йому внука. Не погоджується з тим, що ОСОБА_1 насильно забрав дітей і вчинив домашнє насильство, тому що він є батьком своїх дітей і має право знати де вони і що з ними, а невістка не повинна була провокувати таких дій, а дочекатися чоловіка і вирішити питання як їм далі жити. Ми з сином не їхали відбирати внуків, а хотіли поспілкуватися з родичами невістки, а так як їх не виявилося, то син взяв дітей додому, де знаходяться їх речі, одяг, іграшки. Зараз син і невістка разом возять машиною дітей в садочок і забирають вечером.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі Закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, ст.9 КУпАП. Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

На підставі ст. 280 КУпАП, судом було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення та не винність особи у його вчиненні.

Відповідно до ч.1ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, проте важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, виходячи з тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

У судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536 від 20 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 20 березня 2024 року близько 10 години 20 хвилин в АДРЕСА_2 , в ході сварки вчинив фізичне та психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого остання почала його боятися, чим міг спричинити шкоду психологічному здоров`ю (а.с.1).

Дії громадянина ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру, проте не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП.

Наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, і зокрема, у матеріалах даної справи, але їх зміст не розкрито та не доведено за стандартом поза розумним сумнівом.

Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита, як і не підтверджена зібраними доказами.

Суд звертає увагу, що доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до наслідків для постраждалої особи).

Згідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства Внутрішніх Справ України від 13 березня 2019 року №369/180, цей Порядок визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення. Оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством. Оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За наявності технічної можливості форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства заповнюється в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. Після проведення оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції долучає форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства до матеріалів, зібраних за фактом такого насильства.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення №691/328/23 провадження №3/691/232/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не була проведена, як і не було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, як спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України, як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я.

Терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства.

Із вивчених і досліджених судом доказів у справі про адміністративне правопорушення №691/328/23 стосовно ОСОБА_1 та пояснень учасників процесу встановлено, що поліцейським при складанні протоколу не було вжито заходи для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, яка була надана допомога потерпілій, як постраждалій особі у порядку, визначеному законодавством. В матеріалах справи відсутня інформація про проведення поліцейським спілкування або бесіди з потерпілою від такого насильства, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створили або могли створити небезпеку для неї. Також, така інформація не зазначена у письмовому поясненні потерпілої ОСОБА_2 від 20 березня 2024 року (а.с.3).

Суд з повагою відноситься до прав потерпілої ОСОБА_2 , наданих нею пояснень, які не ставить під сумнів, проте докази в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №691/328/23 стосовно ОСОБА_1 спростовують її пояснення у судовому засіданні та свідчення свідків. Наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення: протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536 від 20 березня 2024 року, який має виправлення, що є не допустимим; протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 20 березня 2024 року; письмове пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 20 березня 2024 року; письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 20 березня 2024 року; письмове пояснення свідка ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 від 20 березня 2024 року, не є достатніми доказами у справі для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за змістом та обставинами у справі вони між собою не узгоджуються. Інші докази до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536 від 20 березня 2024 року, поліцейським не долучено.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Кодексом України про Адміністративні Правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним доказом у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Наскільки змістовно і вмотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті та обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол. Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, «сварка», про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №801536 від 20 березня 2024 року, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП не було встановлено, суд дійшов висновку, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях 20 березня 2024 року.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм статей 284 та 247 КУпАП, не вбачається підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 ..

Керуючись, ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 368, 283, 284, 285, 294 КУпАП,-

постановив:

Провадження №3/691/232/24 в справі про адміністративне правопорушення №691/328/23 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надіслати для відому до Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області.

Апеляційну скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Черкаського апеляційного суду

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови суду виготовлений 28 травня 2024 року.

Суддя О. М. Савенко