Справа № 288/531/24
Провадження № 3/288/485/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О.,розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

місце роботи: не працює,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за частиною 5 статті 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області від Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП, чим своїми діями порушив пункт 14.3 Правил Дорожнього Руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 660406 від 17 лютого 2024 року, ОСОБА_1 16 лютого 2024 року о 23 годині 25 хвилин по вул. Слободи, с. Ходорків, Житомирського району Житомирської області, керуючи автомобілем Audi A4 д. н. з. НОМЕР_2 , порушив правила обгону, перешкоджав обгону шляхом підвищення швидкості, гальмуванням, виїздом на смугу зустрічного руху, іншими діями автомобілю, що рухався по ряду в попутному напрямку Audi Q7 д. н. з. НОМЕР_3 , що змусило водія різко гальмувати, змінювати напрямок руху, подавати звуковий та світловий сигнал, щоб, уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку. Своїми діями порушив пункт 14.3 ПДР України.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 5 статті 122 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув. Захисник Мініч Г.Г. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 вину не визнає повністю. Обставини, викладені у протоколі, не відповідають дійсності. До протоколу не долучено жодного доказу про те, як ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію. Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою-четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки

інших громадян - тягне за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 14.3 ПДР України, водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

На підтвердження винних дій ОСОБА_1 працівниками поліції долучено протокол серії ААД № 660406 від 17 лютого 2024 року, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зафіксовано результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння; роздруківкою приладу «Драгер» ALCOTEST № 596 від 01 листопада 2023 року, результат тесту 0.00 проміле; довідкою ВП №2 ЖРУП ГУНП від 22.02.2024 № 686 та диск з відеозаписом.

Сам протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

На долученому диску міститься відеофайл, де зафіксовано процедуру складання протоколу щодо ОСОБА_1 . Сама подія, вчинення якої інкримінується особі, не задокументована.

Свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях стверджує, що зіткнення автомобілів відбулося під час виконання водієм ОСОБА_4 обгону автомобіля Клієнта. Про жодні дії з боку ОСОБА_1 , які б перешкоджали такому обгону, в даних поясненнях не йдеться.

В свою чергу, свідок ОСОБА_3 в своїх поясненнях пояснив, що під час виконання водієм ОСОБА_4 обгону автомобіля ОСОБА_1 , автомобіль ОСОБА_1 рухався в правій смузі та здійснив маневр вправо і виїхав на обочину. Про жодні перешкоди для обгону в даних поясненнях не йдеться. Свідок ОСОБА_3 навпаки підтвердив, що до обгону і під час обгону автомобіль ОСОБА_1 рухався у правій смузі, як і вимагають ПДР.

Фактично, як свідчать матеріали справи, вина ОСОБА_1 стверджується виключно на підставі пояснень водія ОСОБА_4 , який стверджує, що намагався здійснити випередження автомобіля ОСОБА_1 .

Проте, згідно з абз. 15 п. 1.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, «Випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі."

В свою чергу, відповідно до абз. 65 п. 1.10ПДР: "Обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху."

Дорога від с. Ходорків до с. Котлярка, де сталося ДТП, є дорогою із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, що підтверджується Схемою ДТП наданою захисником ОСОБА_1 . Відповідно до п. 11.3 ПДР на ній виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди, а не для випередження.

Відповідно, ОСОБА_4 здійснював не випередження, а обгін автомобіля ОСОБА_1 . Твердження ОСОБА_4 про інше протирічить наведеним вище положенням ПДР.

Як підтверджується схемою ДТП, удар автомобілем ОСОБА_4 було здійснено в передню ліву частину автомобіля ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджує, що зіткнення автомобілів відбулося в момент повернення ОСОБА_4 на раніше займану смугу для руху.

Як вказано на Схемі ДТП, зіткнення автомобілів ОСОБА_4 і ОСОБА_1 мало місце на відстані 1,7 м вправо від розмітки, що розмежовує напрямки руху автомобілів на дорозі. При цьому, загальна ширина смуги складає 3,7 м. ОСОБА_1 значить навпаки рухався максимально близько до правої сторони дороги по своїй смузі руху. А отже твердження ОСОБА_4 про інше є такими, що не відповідають дійсності.

В свою чергу, як вказано на Схемі ДТП, автомобіль ОСОБА_1 зупинився через 7,3 м від місця зіткнення (розрахунок: 8,1 м - 0,8 м = 7,3 м). Дана обставина підтверджує, що ОСОБА_1 рухався з мінімальною швидкістю, а не з прискореннями, як стверджує ОСОБА_4 у своїх поясненнях.

На Схемі ДТП відсутні сліди гальмування автомобілем ОСОБА_1 , що також спростовує твердження, викладені в Протоколі.

Щодо визнання вини ОСОБА_1 , що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, то останнє є лише суб`єктивним ставленням до події, що відбулася та, з урахуванням ст. 62 Конституції,

не є безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Інших доказів, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, поліцейськими до протоколу не долучено.

Аналізуючи докази, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, суд породжується з позицією захисника, що працівниками поліції не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами створення ОСОБА_1 аварійної обстановки 16.02.2024 року о 23:25 год. в с. Ходорків по вул. Слободи.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишають місце сумнівам.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді.

Нормами статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом положень статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

Згідно положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи сукупність досліджених доказів, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року; статтями 7, 9, частиною 5 статті 122, статтями 245- 247, 251, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко