Справа № 740/320/24 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/385/24
Категорія - ч. 3 ст. 172-11 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника - адвоката Єременко А.Л. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Єременко А.Л. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 18 грудня 2023 року, в 12 годин, під час вибуття на КП Ржищів з об`єкту УЗ-12/03 в м.Ніжині, Чернігівської області для проходження відбору до штурмової роти було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 - кухаря 2 взводу охорони 2 роти охорони 3 батальйону в/ч НОМЕР_1 , який самовільно без дозволу командира залишив розташування особового складу підрозділу, місце перебування не відоме, на телефонні повідомлення не відповідав. 21 грудня 2023 року, близько 11 години, солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 на об`єкт УЗ-12/03 в м.Ніжині. Солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст.ст.11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, вказані дії вчинені в умовах особливого періоду, із врахуванням ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та введеного на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовженого і діючого станом на 18 та 21 грудня 2023 року.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Єременко А.Л. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях її довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 умисно без поважних причин не з`явився до пункту де проходив відбір до штурмової роти протягом певного строку. При цьому, відповідний наказ або розпорядження командира про направлення останнього для проходження відбору до штурмової роти, матеріали справи не містять. Вказує, що у справі відсутні докази самого пошуку ОСОБА_1 та акт службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини. Також, ставить під сумнів пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи. На думку апелянта, докази на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, в сукупності поза розумним сумнівом не підтверджують наявність в діях її підзахисного складу інкримінованого адмінправопорушення. Окрім цього, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував того, що в Україні діє воєнний стан, що виключає адмінвідповідальність за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, оскільки за даною статтею військовослужбовця можливо притягнути до відповідальності лише в умовах особливого періоду, крім військового стану.

Заслухавши пояснення захисника (в режимі відеоконференції), яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заслухавши в попередньому судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, вивчивши надані додаткові матеріали, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги Закону судом першої інстанції у повному обсязі дотримано не було.

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії Т0930 №13 від 11.01.2024 року в вину ОСОБА_1 ставилось вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП, яке полягало у наступному. 18 грудня 2023 року, в 12 годин, під час вибуття на КП Ржищів з об`єкту УЗ-12/03 в м.Ніжині, Чернігівської області для проходження відбору до штурмової роти було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 - кухаря 2 взводу охорони 2 роти охорони 3 батальйону в/ч НОМЕР_1 , який самовільно без дозволу командира залишив розташування особового складу підрозділу, місце перебування не відоме, на телефонні повідомлення не відповідав. 21 грудня 2023 року, близько 11 години, солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 на об`єкт УЗ-12/03 в м.Ніжині. Солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст.ст.11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, вказані дії вчинені в умовах особливого періоду, із врахуванням ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та введеного на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовженого і діючого станом на 18 та 21 грудня 2023 року (а.с.6-8).

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, відповідальність за вчинення даного правопорушення настає у разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Санкцією ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Самовільне залишення військової частини або місця служби кваліфікуються за статтею 172-11 КУпАП, якщо воно вчиняється: військовослужбовцем строкової служби і триває до трьох діб; військовослужбовцем - контрактником, мобілізованим, а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення їх вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Об`єктивна сторона може мати наступні прояви: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби тривалістю до трьох діб; нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин у разі призначення або переведення тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Суб`єктивна сторона завжди характеризується прямим умислом з метою тимчасового ухилення від служби.

Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, які підтверджені відповідними документами.

Зважаючи на приписи ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбуваний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

За змістом частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, зазначена у протоколі про військове адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - є неконкретною, неповною та не відповідає диспозиції вищевказаної норми цього Кодексу. В протоколі не відображені складові частини адміністративного правопорушення - суб`єкт та об`єктивна сторона. За нормою статті 172-11 ч. 4 КУпАП суб`єкт правопорушення є спеціальним, а тому, в протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на відповідні докази, які додаються до протоколу. Тобто, якщо особа, що притягується до адміністративної відповідальності, повинна бути військовослужбовцем, то потрібно зазначити, де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану ОСОБА_1 опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця. Щодо об`єктивної сторони: протокол повинен містити відомості, де, коли, при яких обставинах військовослужбовець порушив свої обов`язки, в чому вони полягають та до яких висновків дійшла уповноважена особа, яка проводила службове розслідування (у разі його призначення). Обмеження посиланням в протоколі про те, що було виявлено відсутність на військовій службі солдата ОСОБА_1 , без конкретизації його проступку, не може містити складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Апеляційний суд констатує, що уповноважена особа при складанні протоколу не виклала детальну суть та не врахувала диспозицію ст. 172 -11 КУпАП, що військовослужбовця, на даний час, можливо притягнути до адміністративної відповідальності тільки в умовах особливого періоду, окрім воєнного стану, тобто виключно за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Вказане, на думку суду апеляційної інстанції, унеможливлює визнання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належним, оскільки його зміст не відповідає фактичним обставинам, які мають значення для правильного вирішення справи, на що не звернув уваги суд першої інстанції, а тому, постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Єременко А.Л. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП - скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач