Справа № 504/1344/24
Номер провадження 3/504/876/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Роща Тарутинського району Одеської області, громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 29.05.1997р. Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024р. інспектором РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Саркісян Г.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563957, згідно якого 12.03.2024р. о 17:00 год. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображала її нецензурною лайкою, не давала змоги забрати свої особисті речі з будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в присутності свого представника-адвоката Воронкова В.О. свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, при цьому пояснила, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (отримала будинок у спадок після смерті чоловіка). Наразі вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком та проживає у Хмельницькій області. 12.03.2024р. вона повинна була їхати на вокзал, щоб вирушити до Хмельницької області, в цей час їй перегородили шлях співробітники поліції та донька із зятем. Вона повернулася додому та віддала донці її речі: подушки, ковдри, дитячі велосипеди та самокати, а також повідомила, що вони можуть у будь-який час забрати свої власні речі з будинку. Нецензурною лайкою вона не виражалася.

Представник ОСОБА_1 адвокат Воронков В.О. надав письмові пояснення, в яких просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, вказавши, що ОСОБА_1 , як єдиний власник житлового будинку може на власний розсуд реалізовувати своє право власності та не зобов`язана впускати туди свою доньку ОСОБА_2 , не зважаючи на родинні зв`язки між ними. У протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано в чому саме полягає психологічне насильство, та яка шкода заподіяна. Твердження про нецензурну лайку в бік ОСОБА_2 не підтверджено жодними доказами. Формулювання у протоколі «могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю» не доводить за стандартом «поза розумним сумнівом» факт невідворотності її спричинення, оскільки без конкретизації ознак стає міркуванням, на якому не може ґрунтуватися обвинувачення. Стосовно повернення особистих речей з будинку, у той же день ввечері під наглядом співробітників правоохоронних органів ОСОБА_1 було повернуто ОСОБА_2 усі запитувані останньою речі, частину речей, ОСОБА_2 забрати відмовилася. У матеріалах справи відсутні будь-які докази факту відмови ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 особисті речі.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 в присутності свого представника-адвоката Бабкова В.Д. пояснила, що 05.03.2024р. матір ОСОБА_1 вигнала її та її сім`ю з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони раніше усі разом мешкали. В цьому будинку вона прожила 17 років, після смерті батька власником будинку стала матір. Матір ОСОБА_1 змінила усі замки, однак в будинку залишилися її особисті речі та речі дітей, на її прохання повернути речі, матір сказала, що зробить це, коли буде вважати це запотрібним. 12.03.2024р. її чоловік проїжджав біля будинку та побачив вантажний автомобіль, в який особи ромської національності грузили речі. Він зателефонував їй, а вона в свою чергу звернулася до поліції. В подальшому в присутності співробітників поліції матір намагалися залишити місце події, пояснивши, що речі не поверне, однак потім, коли співробітники поліції зупинили та повернули її, все ж таки видала їх речі, під час чого казала їй образливі слова, що вона розцінює як домашнє насильство, адже їй було завдано моральні страждання.

В судовому засіданні особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - інспектор РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Саркісян Г.Г. пояснив, що він приїхав за викликом на місце події, де потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що матір ОСОБА_1 відмовляється повернути речі, що належать їй та її дітям. ОСОБА_1 в його присутності повідомила, що речі повертати не буде, сіла до автомобілю та почала рух, однак поліцейські наздогнали її та перегородили шлях. ОСОБА_1 повернулася, повернула донці велосипеди та самокати. В його присутності ОСОБА_1 нецензурною лайкою не виражалася, але зазначив про це в протоколі, зі слів потерпілої.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №536957 від 12.03.2024р.;

- даними рапорту, зареєстрованого СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №1163 від 12.03.2023р., з якого вбачається що 12.03.2024р. о 16:46 год. надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , матір не пускає до будинку та не дає забрати особисті речі. Заявниця ОСОБА_2

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 , з якої вбачається, що 12.03.2024р. приблизно о 17:00 год. вона приїхала за адресою: АДРЕСА_1 , де хотіла забрати свої особисті речі та її мати ОСОБА_1 не пускала її до будинку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.03.2024р.;

З врахуванням досліджених письмових доказів, а також показань осіб, допитаних в судовому засіданні, суд вважає, що не знайшло свого об`єктивного підтвердження та підлягає виключенню з обвинувачення те, що ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою відносно своєї доньки ОСОБА_2 .

Разом із тим, оцінюючи докази по справі, а також пояснення ОСОБА_2 , поліцейського ОСОБА_3 , суд вважає, що дійсно з боку ОСОБА_1 мало місце домашнє насильство, однак саме економічного характеру, а не психологічного характеру, яке виразилося в тому, що остання відмовлялася повернути своїй донці її особисті речі, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

До такого висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В свою чергу, п.14 ч.1 ст.1 Закону, економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 умисно створювала перешкоди своїй донці ОСОБА_2 в тому, щоб остання мала можливість забрати свої особисті речі та речі своїх дітей з будинку, чим фактично позбавляла ОСОБА_2 можливості користуватися вказаним майном. Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ознаками домашнього насильства економічного характеру, а не психологічного характеру, як зазначено в протоколі, що в свою чергу не впливає ступінь доведеності вини останньої та відповідає диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан