Справа № 442/6485/23 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 33/811/688/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Гирича Олега Васильовича на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 04 вересня 2023 року, о 16 год. 10 хв., у с. Модричі (дачний кооператив) керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат тесту №00073 1,56 проміле. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Від керування транспортного засобу відсторонений, автомобіль залишено на місці зупинки без порушення ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Гирич О.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою із неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Наголошує, що інспектор поліції не запитував у водія чи погоджується він із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, не запропонував йому пройти такий огляд в медичному закладі. Окрім того, що водій не ставив свого підпису в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі де зазначено, що «з результатом огляду він погоджується».

Звертає увагу, що прилад «Драгер» було надано працівниками поліції вже розпакованим із заздалегідь встановленою трубочкою, не перевірено прилад чи наявні в ньому пари алкоголю.

24 травня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду від адвоката Гирича О.В. надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому він просить призначити судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського НД ЕКЦ МВС України ( 79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 24 , м. Львів, вул. Збиральна, 24).

На вирішення експерта поставити наступні питання:

1.Чи виконані однією і тією ж особою підписи, що містяться у:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №279853 від 4 вересня 2023 року інспектором поліції СРПП ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о капралом поліції Мулярським В.Я., відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у графі «особа, яка ознайомлена із місцем та часом розгляду справи», «тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

-акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «з результатом згоден»;

-роздруківці приладу «Драгер» Alcotest 6820 (ARSA-0294) у графі «підпис особи, що тестують»;

Експерта повідомити про кримінальну відповідальність у відповідності 384, 385 КК України.

Експерту направити матеріали справи про адміністративне правопорушення №442/6485/23 (провадження 3/442/2/2024) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КК України.

Окрім того, 30 травня 2024 року та 4 червня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли клопотання аналогічного змісту від адвоката.

Подані клопотання адвокат Гирич О.В. мотивував тим, що ОСОБА_1 заперечує, що він підписував акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківці приладу «Драгер», дані документи не виготовлялися у його присутності.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, до повноважень суду апеляційної інстанції не належить функція збирання та встановлення доказів по справі, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

Згідно зі ст. ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши клопотання адвоката Гирича О.В., про призначення судової-почеркознавчої експертизи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності призначення даної експертизи. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 4 вересня 2023 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у призначенні зазначеної експертизи, а тому у задоволенні таких клопотань слід відмовити.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив, адвокат Гирич О.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, долучив медичний висновок про те, що він перебував на листку непрацездатність з 28 травня 2024 року до 1 червня 2024 року.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Клопотання адвоката Гирича О.В. про необхідність відкладення розгляду справи у зв`язку із його тимчасовою непрацездатністю не береться до уваги апеляційного суду, оскільки адвокатом не надано належних та допустимих доказів його перебування на лікуванні. Окрім того, справа призначалася до слухання на 17 травня 2024 року, 24 травня 2024 року, 30 травня 2024 року проте учасники процесу не прибули та не представили даних, які підтверджують поважність неприбуття в судові засідання.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гирича О.В.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 279853 від 4 вересня 2023 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння з згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат 1,56 проміле, від керування транспортним засобом водія відсторонено;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 3), з якої встановлено, що огляд було проведено о 16 год. 13 хв., 4 вересня 2023 року, результат огляду 1,56 проміле, з результатом ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці, результат огляду 1,56 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), відповідно до якого водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від огляду він відмовився;

- рапортом майора поліції О. Вердинця (а.с. 6 -7), з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», водію було повідомлено причину зупинки, роз`яснено права та обов`язки, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого показав 1,56 проміле, з результатом він погодився, після чого працівниками поліції вилучено посвідчення воді, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, відсторонено водія від керування автомобілем;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія під час якого він визнав, що вживав алкогольні напої, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, йому надано прилад «Драгер», декілька разів водій намагався продути газоаналізатор «Драгер», результат огляду 1,56 проміле, незгоди з результатом приладу він не висловлював, працівниками поліції відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, окрім того на відеозаписі зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, ознайомлення водія з протоколом та іншими матеріалами.

Апеляційний суд розцінює критично аргументи апелянта, що інспектор поліції не запитував у водія чи погоджується він із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що водій зазначав, що вживав алкогольні напої, окрім того з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), вбачається, що з результатом він погодився, що підтвердив своїм підписом.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5 ) встановлено, що водію пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Трускавецькій міські лікарні.

Доводи апелянта, що водій не ставив свого підпису в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі де зазначено, що «з результатом огляду він погоджується», не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки мають формальний характер та спростовуються, відеозаписом, який було описано вище за текстом.

Що стосуються, аргументів апелянта, що прилад «Драгер» було надано ОСОБА_1 працівниками поліції вже розпакованим із заздалегідь встановленою трубочкою, то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що газоаналізатор «Драгер» було розпаковано в присутності водія, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266, 268 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Гирича О.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

у задоволенні клопотання адвоката Гирича Олега Васильовича про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гирича Олега Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.