Справа № 711/3878/24
Номер провадження 3/711/1366/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ВАВ № 374392) про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 06.05.2024 о 08.12 год. ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство, тобто умисні дії економічного характеру, а саме ображав та не давав доступ до спільної квартири, яка залежить їй та ОСОБА_2 (1/2 частини майна) внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Приписами ч.2 ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП до таких не відносяться, тому суд, приймаючи постанову за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за його відсутності, не порушив його право на захист.

В судовому засіданні представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Юдін В.С. на безпосередній участі свого довірителя не наполягав. По суті справи зазначив, що матеріали справи, що направлені Черкаським ВП ГУНП в Черкаській області для розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси складаються із протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції, роздруківки з бази даних поліції, пояснення потерпілої та відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів поліції. Відповідно до суті порушення, сформульованого у протоколі про адміністративне правопорушення «06.05.2024 р. о 08 год. 12 хв. ОСОБА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство, тобто умисні дії економічного та психологічного характеру, а саме ображав та не надавав доступ до спільної квартири яка належить також їй ОСОБА_2 (1/2 частка майна) внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічного здоров`я особи». Будь-яких документів на підтвердження того, що зазначена квартира перебуває у спільній частковій власності до протоколу не додано, що дає підстави для ґрунтовного сумніву в об`єктивності змісту протоколу в цій частині. Стаття 1732 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають у тому числі між колишнім подружжям, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство. Між тим, матеріали справи не містять відомостей, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпіла відноситься до певної вразливої групи чи знаходилася у вразливій ситуації у відношеннях з ОСОБА_1 , тобто зазнала саме домашнього насильства з його боку. Так дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, а саме поясненнях ОСОБА_2 вказують виключно на те, що між колишнім подружжям виникла сварка, ініційована останньою. Матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 відносяться до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації по відношенню до ОСОБА_1 , що могло б, у випадку конфлікту, призвести до її страждань, тобто мало б місце домашнє насильство. Навпаки зі змісту відеозапису з камери спостереження, розташованої в середині квартири, вбачається, що 06.05.2024 року об 08 год. 10 хв. ОСОБА_1 відкриває вхідні двері через які до приміщення входять ОСОБА_2 разом з дитиною, після чого дитина та батько йдуть до кімнати, а ОСОБА_2 зачиняє за собою вхідні двері, сідає в коридорі та викликає по телефону поліцію. Будь які дії, про які зазначено у протоколі як то: «ображав та не надавав доступ до спільної квартири», відеозаписом, як засобом об`єктивного контролю, не підтверджуються. Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки домашнього насильства, зазначеного у протоколі. Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу та рапорту працівника поліції, часом вчинення правопорушення зазначено 08 год. 12 хв., що відповідає часу виклику поліції ОСОБА_2 . Однак з відеозапису з камери спостереження із середини квартири вбачається, що з 08 год. 10 хв. ОСОБА_2 з дитиною вже перебували в середині квартири і жодних перешкод їй не вчинялось. Зміст протоколу в цій частині також не відповідає дійсності. Стосовно доведеності вини ОСОБА_1 слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь. Відповідні положення містяться й у статті 62 Конституції України. Стосовно доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів із нагрудних відеорегистраторів поліції, слід зазначити, що дані записи відображають виключно зміст спілкування між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та працівниками поліції після їх прибуття та складання адміністративного протоколу. Жодних відомостей про які йдеться у протоколі, та які відображали б об`єктивну сторону правопорушення, ці відеозаписи не містять. Разом з цим, як вбачається з одного з відеозаписів, який розпочато після прибуття поліції об 08 год. 16 хв. 06.05.2024, ОСОБА_2 відразу повідомила поліції неправдиву інформацію про те, що вони проживають за цією адресою разом (з ОСОБА_1 ), вона прийшла з дитиною і не може потрапити до квартири, останній її б`є і штовхає. ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2020 року, що підтверджується відповідним актом про не проживання, та й в подальшому неодноразово повідомила, про що доречі було зазначено у протоколі, що проживає за іншою адресою ( АДРЕСА_3 ). Застосування сили також не знайшло підтвердження, як і перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Факт не проживання ОСОБА_2 у спільній квартирі підтверджується й змістом рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси про розірвання шлюбу від 10.05.2023 у справі № 711/1793/23 відповідно до якого остання повністю визнала позов, вмотивований тим, що шлюбні стосунки припинено повністю та з вересня 2020 року сторони проживають окремо. Усього, за відомостями офіційного порталу судової влади https://court.gov.ua/fair/sud2314/ у Придніпровському районному суді м. Черкаси зареєстровано дев`ять проваджень ініційованих ОСОБА_2 відносно свого колишнього чоловіка, що свідчить як про перманентність конфлікту між учасниками справи, що лежить у площині цивільного судочинства, так і про схильність ОСОБА_2 до сутяжництва. Крім того, просив суд врахувати той факт, що його довіритель ОСОБА_1 змінив замки на дверях, виключно через втрату ключів, а не з метою недопуску колишньої дружини до помешкання. За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. З урахуванням викладеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Натомість формулювання правопорушення, викладене у протоколі та пояснення потерпілої спростовуються відеозаписом з камери спостереження, доданої захистом. На підставі викладеного, просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення № 711/3878/24 стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 це її колишній чоловік, з яким вони наразі в судовому порядку ділять спільне майно. По суті справи пояснила, що вона з колишнім чоловіком мають спільну квартиру АДРЕСА_4 , про що свідчить договір купівлі-продажу від 19.03.2012. У вказаній квартирі вона зареєстрована разом з їх спільними дітьми. Того дня, а саме 06.05.2024 вона поверталася з молодшою донькою з садочку, оскільки була повітряна тривога. В цей час у дитини виникла потреба в туалеті, тому вони вирішили зайти у вказану квартиру, заодно подивитися в якому вона стані. Коли вона прийшла та спробувала відчинити вхідні двері, то зрозуміла, що змінені замки, а нових ключів їй ніхто не надав. В цей час ОСОБА_1 перебував вдома в нетверезому стані та відмовився пускати їх з донькою всередину. Тому донька стала вимушеним свідком сварки між нею та ОСОБА_1 . Щоб зайти до квартири, вона була вимушена викликати працівників поліції. До приїзду поліції ОСОБА_1 штовхав її та вибив телефон з рук. Останній закривався з дитиною в кімнаті, а її не пускав. Це викликало у неї стурбованість, оскільки раніше були випадки, коли вони ще проживали разом, ОСОБА_1 неодноразово заходив до ванної кімнати, де перебувала їх старша донька в роздягнутому виді. Всю подію вона знімала на телефон, задля власної безпеки, оскільки прецеденти відбувалися і раніше, під час яких ОСОБА_1 її вкусив. Крім того, ОСОБА_1 в їх спільній квартирі встановив камери відеонагляду, на що вона своєї згоди не надавала.Вважає, що всі обставини свідчать про той факт, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє стосовно неї економічне насилля, а саме перешкоджає в користуванні її законним майном. Тому просить суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Юдіна В.С., потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи надані сторонами та працівниками поліції, з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (пункт 4 частини 1 статті 1 цього ж Закону).

Методичні рекомендації "Запобігання та протидія насильству", розроблені Міністерством освіти і науки України спільно з Міністерством молоді та спорту України (додаток до листа Міністерства освіти і науки України від 18.05.2018 № 1/11-5480) визначають, що одними з основних ознак домашнього насильства, поряд з іншими, є те, що:

-дії унеможливлюють ефективний самозахист. Найчастіше люди, які вчиняють насильство, мають певні переваги - це може бути вік, фізична сила, економічно вигідніше положення тощо;

- дії порушують права і свободи особи. Кривдник завжди намагається контролювати свою жертву, тим самим обмежуючи права та свободи.

- насильницькі дії спричиняють шкоду (фізичну, морально-психологічну, матеріальну) іншій особі.

Згідно цих же Методичних рекомендацій проявами економічного насильства є: позбавлення матеріальних ресурсів для належного фізичного та психологічного добробуту; повна звітність за витрачені гроші ("все до копійки"), відбирання всіх зароблених грошей; заборона працювати члену сім`ї всупереч його бажанню та працездатності; примушування члена сім`ї виконувати тяжку, непосильну роботу; пошкодження, псування особистого майна; примушування до жебрацтва, тощо.

Згідно протоколу про адміністративне праворушення - 06.05.2024 року о 08.12 год. ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини домашнє насильство, тобто умисні дії економічного характеру, а саме ображав та не давав доступ до спільної квартири, яка залежить їй та ОСОБА_2 (1/2 частини майна) внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

В ході судового розгляду встановлено, що заявник ОСОБА_2 та особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є колишнім подружжям та співвласниками по частини квартири АДРЕСА_4 , що засвідчує договір купівлі-продажу від 12.03.2012.

Судом досліджено відеозапис, наданий працівниками поліції, в ході перегляду якого встановлено, що ОСОБА_1 в ході відібрання пояснень працівниками поліції, під час події, яка мала місце 06.05.2024, підтверджує факт зміни замків на вхідних дверях спільної з заявницею квартири, з метою її недопущення в неї. При цьому поводить себе агресивно та не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння. При цьому конфлікт відбувається в присутності спільної малолітньої дитини.

Судом також досліджено відеозапис, який надано ОСОБА_2 , в ході перегляду якого встановлено, що ОСОБА_1 не впускає її в їх спільну квартиру. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що вона також являється власником вказаної квартири та має право до неї потрапити, тому викликає поліцію. На відео чути, як ОСОБА_1 спілкується зі своїм захисником, після чого запускає ОСОБА_2 до квартири. В подальшому в квартирі між колишнім подружжям відбувається словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_1 висловлюється нецензурною лайкою в присутності малолітньої доньки та вибиває телефон з рук ОСОБА_2 .

В ході розгляду справи, також досліджено відеозапис, який надано стороною захисту, під час перегляду якого встановлено, моменти входу в квартиру ОСОБА_2 та її виходу квартири. При цьому на відео відсутній звук, а тому об`єктивно оцінити обстановку, яка відбувалася, не є можливим.

За обставин встановлених в ході судового розгляду вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 374392 від 06.05.2024 року;

- рапортом інспектора взводу роти № 2 УПП в Черкаській області капітана поліції Подольського Б.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;

- заявою ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції;

- відеозаписами наданими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позицію сторони захисту, щодо відсутності доказів, що квартира перебуває у спільній частковій власності, суд оцінює критично, оскільки сам ОСОБА_1 на відео підтверджує даний факт, крім того потерпілою ОСОБА_2 надано копії підтверджуючих документів, зокрема договір купівлі-продажу вказаної квартири.

Позицію сторони захисту, що ОСОБА_1 змінив замки в квартирі, в зв`язку з втратою ключів суд також оцінює критично, та сприймає як таку, що направлена на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

Окрім того, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За перелічених фактичних обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП саме у виді штрафу, оскільки таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Разом із тим, положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст.5 вказаного Закону.

Керуючись ст.ст.23, 34, 35, 40-1, 173-2, 279, 284, 287, 283, 294, 307, 308 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,6 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник