Справа № 163/245/24 Провадження №33/802/246/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Таровської А.А., представника митного органу Крижановської О.В., захисника адвоката Зайцева В.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Зайцева В.В. в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія фірми "IMEX-GUMA", РНОКПП НОМЕР_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, а саме 1 061 007 (один мільйон шістдесят одну тисячу сім) гривень 19 копійок з конфіскацією у власність держави товару в асортименті, 173 найменування, вилученого за протоколом про ПМП №0455/20500/23, вартістю 2122014,38 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 13677 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Інспектором Волинської митниці ДФС складено протокол про те, що ОСОБА_1 , прямуючи 08.12.2023 через митний пост "Ягодин" Волинської митниці з Республіки Польща в Україну вантажним автомобілем, номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю товар в асортименті, 173 найменування, вартістю 2122014,38 гривень, шляхом подання митного органу документів (CMR №б/н, супровідний лист від 08.12.2023 №100, договір дарування від 07.12.2023, документ INNY 23PL302060OE021018), що в частині цих товарів містять неправдиві відомості про кількість вантажних місць, їх маркування та номерів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

У поданій апеляції захисник вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Судом не враховано, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, в розумінні ч. 2 ст. 460 МК України, оскільки він є найманим працівником, згідно документів перевізником гуманітарної допомоги виступала юридична фірма "IMEX-GUMA", а відтак посилання суду на положення п.п.37 ст. 4 МК України є необґрунтованими, адже у даному випадку перевезення не підпадає під визначення змішаного (комбінованого). В діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення інкримінованого правопорушення. Не підтверджується наявність умислу і матеріалами справи, декларантом гуманітарної допомоги була БО «Благодійний фонд «Єдність та сила». ОСОБА_1 не був присутній під час завантаження товару. Просить врахувати тривалу співпрацю між фондами. Також вважає, що з огляду на рішення КСУ від 05.07.2023, на час вчинення правопорушення відповідальність за порушення митних правил згідно ч. 1 ст. 483 МК України була відсутня. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в ній, представника митниці, яка заперечувала апеляцію, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору», актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, товарно-супровідними документами на вантаж: CMR №б/н, супровідним листом від 08.12.2023 №100, договором дарування від 07.12.2023, документом INNY 23PL302060OE021018, декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , службовою запискою інспектора митниці, висновком експерта.

Під час повного митного огляду транспортного засобу встановлено невідповідність фактично вказаних вантажних місць, а саме виявлено 146 вантажних місць, замість 42, що на більше 104 вантажних місця більше ніж заявлено в товаросупровідних документах.

Даний факт доведений і не заперечується в апеляційній скарзі.

Згідно із п.1 ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно з ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Саме за цією ознакою (невідповідності вантажних місць) згідно із ч.2 ст.460 МК України настає відповідальність перевізника, від імені якого відповідно до п.п. 37, 43 ст.4 МК України (перевізник для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб) в цій справі виступає водій ОСОБА_1 .

Пояснення ОСОБА_1 про неможливість перерахувати при завантаженні товар не звільняють його від відповідальності, оскільки обов`язку зазначити таку обставину в CMR він не виконав, жодних зауважень щодо ненадання можливості бути присутнім при завантаженні транспортного засобу в CMR не зазначив.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Більш того, з додатку №1 до договору від 13.12.2022 убачається, що ОСОБА_2 здійснює, зокрема, експедиторську діяльність.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження захисника про неконституційність абзацу другого частин першої статті 483 МК України згідно Рішення Конституційного суду України, з огляду на те, що рішенням КСУ не було визнано неконституційною диспозицію статті 483 МК України, а тому караність діяння не скасована, а за наслідком ухвалення КСУ такого рішення лише санкція статті піддалась змінам таким чином, що пом`якшила відповідальність, а тому саме така санкція застосовано судом за принципом зворотної дії в часі.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставними.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення .

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, на що вказує захисник в своїй апеляції, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника адвоката Зайцева В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М.Клок