ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретарів судового засідання Тищука В.В., Романюка П.С.,

захисника Троянда О.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №648812 від 05.11.2023 року та ААД №536227 від 05.11.2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

04.11.2023 року о 23:50 год. у м. Одеса, вул. Довженка, 8А, керуючи транспортним засобом «Volkswagen T-Roc», державні номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та дистанції з боковим інтервалом та здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби «Toyota Camry», державні номерні знаки НОМЕР_2 , «Mitsubishi Lancer», державні номерні знаки НОМЕР_3 , «Toyota Camry», державні номерні знаки НОМЕР_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

05.11.2023 року о 00:10 год. у м. Одеса, вул. Довженко, 9, керував транспортним засобом «Volkswagen T-Roc», державні номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 04.11.2023 року він знаходився біля дому, під час розмови з ОСОБА_2 йому стало погано, останній це побачив взяв ключі від його автомобіля щоб відвести до лікарні. Під час керування авто був неуважним, дивився в телефон та врізався в автомобіль «Toyota Camry», який належить ОСОБА_3 . Далі, ОСОБА_2 злякавшись відповідальності пішов з місця події, а він після ДТП прийшов до тями та вийшов з автомобіля. Ніхто з учасників ДТП претензій до нього не має. Також, ОСОБА_1 пояснив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проходив, оскільки не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2024 року, пояснив, що 04.11.2023 року близько комендантської години він зустрів ОСОБА_4 , вони почали спілкуватись та в один момент він побачив, що ОСОБА_4 стало погано та він вирішив самостійно завезти його до лікарні. Він посадив його на пасажирське місце та коли їхав по вул. Довженко дивився у телефон та в`їхав у припаркований авто, а саме «Toyota Camry», яке стояло припаркованим. Після ДТП він злякався відповідальності та втік до дому. ОСОБА_4 залишив, оскільки побачив, що йому стало краще. Швидку допомогу не викликав, ніяких знань в медичній сфері не має та висновок про те, що ОСОБА_4 стало краще зробив на підставі власного сприйняття та інтуїції. Як приїхали співробітники поліції він не бачив. Також, свідок ОСОБА_2 зазначив, що від ОСОБА_1 запаху алкоголю не відчував, йому здалось, що в нього був інсульт. Шкоду завдану власникам пошкоджених автомобілів він не відшкодував, сплатив ОСОБА_4 лише частину за шкоду, а той в свою чергу відшкодував шкоду потерпілим, як власник авто. З власниками авто він не зустрічався, розписок від потерпілих про те, що їм відшкодовано шкоду в нього немає.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні, яке відбулось 20.05.2024 року, пояснив, що вночі 04.11.2023 року, він знаходився на АДРЕСА_2 , по своїх справах. Спілкувався із знайомим та почув шум, йому здалось що впав дах старого будинку, він вибіг з двору будинку та побачив аварію, а саме в його машину в`їхав «Volkswagen». При цьому, коли він прийшов на місце події, йому здалось, що у «Volkswagen», який в`їхав в його машину нікого не було. Збіглось багато людей, він побачив, що біля машини знаходиться 2 особи, при цьому бачив як ОСОБА_5 виходив з водійського місця. Окрім того, свідок ОСОБА_3 зазначив, що не бачив ОСОБА_1 керуючого автомобілем, а також явних ознак алкогольного сп`яніння у останнього. Свідок бачив, що ОСОБА_1 сидів на бордюрі його біля автомобіля з пасажирської сторони.

Захисник Троянда О.В. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 не керував автомобілем 04.11.2023 року, всі наявні у справі докази підтверджують це та спростовують висновок поліцейських, викладений у протоколах про адміністративні правопорушення. Просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, заслухавши притягуваного, його захисника, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши долучені до справи докази, надавши оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту диспозиції ст.124 КУпАП слідує, що об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням тобто порушення учасниками дорожнього руху ПДР, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

За частиною першою статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП за нормами частин 2,3 цієї статті: огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.; у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Норми статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів (далі Інструкція), щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Згідно до п. 8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Крім того, відповідно до пункту 6 Порядку №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене як ст.124 так і ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає безумовному доведенню факт керування особою транспортним засобом, тобто те, що особа була водієм, далі вже, після встановлення факту керування особою транспортним засобом, порушення учасниками дорожнього руху ПДР, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; причинний зв`язок між наведеним діянням та наслідками (ст.124 КУпАП); наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оформлена відповідним направленням, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду (ст.130 КУпАП).

Так, зі змісту показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були попередженні про кримінальну відповідальність та давали покази безпосередньо перед судом під присягою та підписали її, судом встановлено, що останні були присутні на місці події, одразу як вона сталась. Зокрема ОСОБА_2 був безпосередньо під час ДТП, ОСОБА_3 прибув на місце одразу після ДТП, тобто до приїзду працівників патрульної поліції, при цьому обидва свідка зазначили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що саме він був за кермом транспортного засобу «Volkswagen T-Roc», при цьому свідок ОСОБА_3 зазначив, що бачив, як ОСОБА_2 виходить з автомобіля саме з водійського сидіння.

Зазначені покази свідків є послідовними, не містять протирічь, узгоджуються між собою та матеріалами провадження у сукупності, а також підтверджують покази ОСОБА_1 , надані ним у судовому засіданні, з приводу того, що він не керував транспортним засобом. При цьому у суду відсутні підстави ставити під сумнів покази цих свідків, оскільки судом не встановлено будь-якої їх заінтересованості у вирішенні цієї справи. Суд також не вбачає підстав сумніватись в показах свідка ОСОБА_2 , з тих підстав, що переглянутим відеозаписом підтверджуються покази цього свідка щодо поганого самопочуття ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису вбачається, що на місце подій прибула ШМД та останньому надавалась допомога.

Окрім того, з досліджених у судовому засіданні СД-дисків з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які додані до матеріалів провадження, вбачається, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди вже після того як вона сталась, тобто не були очевидцями подій і з об`єктивних причин не могли безпосередньо сприймати осіб присутніх під час скоєння ДТП, їх кількість, місце знаходження, тощо. Отже по прибутті на місце за викликом, поліцейські на виконання вимог ст.251 КУпАП в першу чергу мали з`ясувати та встановити особу, яка безпосередньо причетна до події, зокрема водія автомобіля «Volkswagen T-Roc», шляхом опитування присутніх, в тому числі ОСОБА_3 , автомобіль якого постраждав від ДТП, так само й самого ОСОБА_1 , які перебували на місці. Проте, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів судового провадження, працівниками поліції жодних заходів щодо встановлення водія транспортного засобу, який скоїв ДТП, не вживались. При цьому, дійсно, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 , який сидів біля автомобіля на бордюрі зазначив, що потрапив у ДТП та знаходився в автомобілі, проте останній не зазначав, та у нього поліцейськими не уточнювалось, чи саме він керував транспортним засобом. Так само не уточнено особу водія у ОСОБА_3 , який перебував на місці, а лише відібрано стислі письмові пояснення, які свідчать лише про факт ДТП та особу, яку він бачив, без уточнення даних цієї особи.

Тобто, долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи не містять доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , так само як і не містять доказів на спростування наданих у судовому засіданні пояснень як ОСОБА_1 так і свідків.

Також, відповідно до листа ТОВ «Автомобільний Дім», при огляді транспортного засобу «Volkswagen T-Roc», державні номерні знаки НОМЕР_1 , виявлено спрацювання системи безпеки автомобіля, а саме: модуль подушки безпеки водія, модуль подушки безпеки пасажира, пас безпеки трьохточковий водія, пас безпеки трьохточковий переднього пасажира, модуль подушки безпеки стелі ліворуч, модуль подушки безпеки стелі праворуч. Крім того, зазначено, що система безпеки даного транспортного засобу спрацьовує відповідно до датчиків фіксації місця розміщення пасажира на сидіннях транспортного засобу. При зіткненні транспортного засобу з твердими поверхнями, інформація з датчиків розміщення пасажирів у транспортному засобі надходить до блоку управління модулями подушки безпеки, та в результаті модулі подушки безпеки спрацьовують щодо сидінь транспортного засобу на яких розміщуються пасажири. Отже, зазначене свідчить про те що під час ДТП в транспортному засобі «Volkswagen T-Roc» знаходилось дві особи.

Таким чином, слід констатувати, що відеозаписи, долучені до матеріалів провадження відображають лише певні розмови, процесуальні дії і не відображають відомостей безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є однією з невід`ємних для кваліфікації дій притягуваного за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не може бути визнаний у справі належним доказом, який би спростував версію притягуваного.

Отже відео, що додано як доказ у справі не дає можливості суду поза розумним сумнівом встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи саме він скоїв ДТП, порушивши ПДР і чи дотримано працівниками поліції встановлений порядок проведення огляду згідно ст. 266 КУпАП.

Надаючи оцінку судовим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року та Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 року, наданих стороною захисту в підтвердження своєї позиції, суд враховує, що вони не мають преюдиційного значення у цій справі, але зміст цих рішень, відповідно до яких судами не встановлено факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , в сукупності з іншими доказами, дослідженими судом у цій справі, не спростовується та фактично підтверджується позиція притягуваного, що він транспортним засобом не керував.

Отже, вищевикладені обставини свідчать про те, що матеріали справи не містять достатніх та неспростовних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння, порушив ПДР та скоїв ДТП та мав за обов`язок на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах, та оцінених в їх сукупності з протоколами про адміністративні правопорушення, які ставляться у вину притягуваному. Зокрема поясненнях самого ОСОБА_1 , який в суді стверджував, що транспортним засобом не керував, показами свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що саме він був за кермом транспортного засобу, а ОСОБА_1 був пасажиром, показами свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що одразу після зіткнення прибув до місця ДТП та бачив, як ОСОБА_2 виходить з транспортного засобу з водійської сторони. В сукупності з іншими доказами, факт перебування в транспортному засобі двох осіб (пасажира та водія) підтверджує лист ТОВ «Автомобільний дім», згідно з яким при огляді транспортного засобу «Volkswagen T-Roc», державні номерні знаки НОМЕР_1 було виявлено спрацювання систем безпеки автомобіля, як зі сторони водія та і зі сторони пасажира.

Будь-яких інших доказів, на підставі яких можна було б безумовно стверджувати про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованих йому правопорушень, або які спростовували позицію притягуваного, судом не встановлено, а тому суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, трактує всі сумніви на користь притягуваного.

Одночасно суд констатує, що в матеріалах справи також відсутні будь-які достовірні дані про виконання поліцейськими вимог ч.1, 7 ст. 266 КУпАП, щодо про відсторонення притягуваного від керування транспортним засобом та про передачу керування автомобілем уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія.

Так, аналіз вказаної норми вказує, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) у стані сп`яніння, законодавством передбачена необхідність відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу.

А тому встановлений факт не відсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування транспортним засобом також ставить під сумнів висновок поліцейського про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та зібрані у справі докази.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та протиправності його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння при викладених в протоколах про адміністративні правопорушення обставинах.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР скоїв ДТП та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку визначення стану сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена поза розумним сумнівом допустимими і належними доказами.

Разом з цим, судом не беруться до уваги надані захистом результати токсилогічного дослідження КПН «МКЛ №10» Одеської міської ради №Н1758 від 07.11.2023 року ОСОБА_1 про його тверезість 05.11.2023 року, оскільки у зв`язку з тим, що судом встановлено, що він не керував транспортним засобом, отже у нього не виникло обов`язку проходити такий огляд.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

24.05.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/22139/23

Номер провадження №3/522/4542/24

Головуючий суддя Русєва А.С.