Справа № 692/312/24
Провадження № 3/692/240/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 349811 від 06.03.2024р., водій ОСОБА_1 в смт. Драбів по вул. Володимирська, 105 А, керував транспортним засобом Volkwagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки відмовився на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з висновками, вказаними у протоколі не погодився, викладені у протоколі факти заперечував. Пояснив, що за обставин, вказаних у протоколі серії ААД № 349811 від 06.03.2024р. дійсно керував транспортним засобом Volkwagen Passat та був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування поліцейські вказали на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд для визначення стану сп`яніння у лікувальному закладі. ОСОБА_1 не погодився з наявністю ознак наркотичного сп`яніння, від проходження огляду не відмовлявся та бажав пройти такий огляд у диспансері м. Черкаси, оскільки не довіряє працівникам Драбівської лікарні. Поліцейським у цьому було відмовлено і ОСОБА_1 самостійно звернувся до Черкаського обласного наркологічного диспансеру.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. вказав, що 06.03.2024р. у с-щі Драбів ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказав, що ОСОБА_1 матеріали не визнає, оскільки п. 2.5 ПДР не порушував. Вказав, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, що видно на відео. Так само у протоколі про адміністративне правопорушення наявний запис про його бажання пройти огляд у спеціалізованому закладі у м. Черкаси. Пояснив, що ОСОБА_1 не хотів їхати до лікувального закладу у селищі Драбів, оскільки відносно нього раніше вже розглядалась аналогічна справа, яка була закрита, де працівники лікувального закладу проводили відповідне тестування з порушеннями, вважав можливим фальсифікування результатів дослідження. Поліцейські виконували свої обов`язки з суттєвими порушеннями, проводили обшук і їх дії будуть оскаржені. Звернув увагу, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, а вказав, що хоче пройти такий огляд у диспансері у присутності адвоката і таке прохання було проігноровано. Тому просив закрити провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши учасників справи, вивчивши наявні матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 349811 від 06.03.2024р., рапорт поліцейського ОСОБА_2 від 06.03.2024р., відеодокази на оптичному диску, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаської області № 1155/66/01 від 13.03.2024р. та супровідний лист.

Інших доказів вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано не було.

Стороною захисту ОСОБА_1 надано виписку з амбулаторної карти № 272 КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» Черкаської обласної ради.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 349811 від 06.03.2024р., водій ОСОБА_3 в смт. Драбів по вул. Володимирська, 105 А, керував транспортним засобом Volkwagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки відмовився на відео. Протокол у графі відомостей про свідків чи потерпілих не заповнений. В частині пояснень особи по суті порушення зазначено, що особа від проходження огляду не відмовляється, бажає пройти огляд у диспансері м. Черкаси.

Згідно рапорту поліцейського ОСОБА_2 06.03.2024р. о 15:12 під час патрулювання на службовому автомобілі в смт. Драбів по вул. Володимирській було зупинено автомобіль Volkwagen Passat під керуванням ОСОБА_1 за порушення п.п. 2.3. В ПДР України. Під час спілкування з ОСОБА_1 у того було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння - розширені зіниці, характерна блідість обличчя та останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не надавав об`єктивної відповіді, яка б свідчила про згоду або про відмову від проходження медичного огляду, що в подальшому ним було прийнято як відмову від проходження медичного огляду та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно довідки № 1155/66/01 від 13.03.2024р. ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався.

Згідно виписки з амбулаторної карти № 272 ОСОБА_1 , 28.02.1987 самостійно звернувся 07.03.2024р. о 19:10 год., був оглянутий лікарем ОСОБА_4 , висновок: за результатами клінічного огляду та даних інструментального дослідження встановлено діагноз: тверезий. Суд звертає увагу, що згідно даних протоколу серія ААД № 349811 від 06.03.2024р., водій ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, у виписці не зазначено, на предмет якого саме сп`яніння проводилось освідування ОСОБА_1 , дана виписка стосується дати, наступної за днем, коли відбувались вказані у матеріалах справи події та жодним чином не свідчить про згоду або відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за вказаних у протоколі серія ААД № 349811 від 06.03.2024р. обставин, тому оцінює дану виписку виключно у якості характеризуючих ОСОБА_1 даних.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 2,5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п. 5 Р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Дослідивши наданий працівниками поліції оптичний диск суд зазначає, що на ньому міститься 8 (вісім) відео файлів, з яких вбачається, що 06.03.2024р. о 15:13 год. поліцейські на автомобілі здійснили переслідування та зупинку автомобіля Volkwagen Passat під керуванням водія ОСОБА_1 , який надав про це відповідні документи. Після перевірки документів працівники поліції вказали на ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» та у подальшому провели поверхневу перевірку ОСОБА_1 , його речей та транспортного засобу. Поліцейські зазначили про наявність у особи ознак наркотичного сп`яніння - розширені зіниці, характерний колір шкіри, характерна блідість обличчя та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі у смт. Драбів, на що водій не погодився з наявністю ознак наркотичного сп`яніння та зазначив, що від проходження огляду не відмовляється, чекає дзвінка адвоката. В подальшому протягом тривалого часу відбувалось спілкування поліцейських та ОСОБА_1 , під час якого поліцейські вказували, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про наявність ознак наркотичного сп`яніння та неодноразово пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у смт. Драбів. ОСОБА_1 вказував, що очікує приїзду або дзвінка адвоката. Один з поліцейських під час спілкування зазначив що якщо адвоката доведеться чекати більше 5 хвилин, то це буде вважатись відмовою. Також поліцейські вказували, що дії особи свідчать про бажання затягти час і це буде вважатись відмовою від проходження огляду, вимагали надати їм контактні дані адвоката, підтвердити переписку з ним, вказували, що є певний час для відповіді про бажання пройти огляд та що дії водія підпадають під дію п. 2.5 ПДР України. Врешті один з поліцейських зазначив, що на його думку особа не дає чіткої відповіді щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та зазначив, що востаннє пропонує пройти такий огляд. На це ОСОБА_1 вказав, що чекає адвоката. Поліцейський зазначив, що вважає це відмовою від проходження огляду, водій відстороняється від керування автомобілем та відносно нього будуть складені матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, а його авто буде вилучено на штафмайданчик до вирішення питання по суті та розпочав процедуру складення адміністративних матеріалів. Після цього ОСОБА_1 провів телефонну розмову та на запит поліцейських чи буде проходити огляд відповів, що бажає пройти такий огляд у диспансері м. Черкаси. Поліцейським було зачитано протокол про адміністративне правопорушення та надано ОСОБА_1 можливість зробити у ньому запис в частині пояснень по суті порушення.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України/ МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно положень Р. ІІІ вказаної Інструкції Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Суд зазначає, що з наданих відеозаписів не вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого той відмовився, як про це вказано у протоколі серії ААД № 349811 від 06.03.2024р. Натомість з відеозаписів вбачається чітку згоду ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за участі його адвоката. Також з відео вбачається, що ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у Черкаському обласному наркологічному диспансері, яке поліцейськими реалізовано не було, як і не було надано роз`яснення про неможливість проведення такого дослідження у даному лікувальному закладі, який є спеціалізованим закладом медичної практики.

Також суд вказує, що вказана поліцейськими ознака наркотичного сп`яніння, виявлена у ОСОБА_1 - розширені зіниці очей, не відповідає ознаці, вказаній у Інструкції, оскільки не доведено, що зіниці не реагували на світло. Також з відео не вбачається наявність іншої вказаної у протоколі ознаки - вираженого тремтіння пальців рук. Більше того, з матеріалів справи не вбачається, яким чином було виявлено такі ознаки, адже жодної перевірки на наявність таких ознак поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу не проводилось. Тому наявність таких ознак, а відтак і законність та доцільність вимоги пройти водію огляд на стан наркотичного сп`яніння викликає у суду сумніви. При цьому суд зауважує, що незважаючи на неодноразове зазначення працівниками поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, таких як блідість шкіри та неможливість сформулювати відповідь на запитання, такі ознаки не були покладені в основу обвинувачення у скоєнні ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, а формулювання таких ознак не відповідає формулюванню, вказаному у вищезазначеній Інструкції.

Так само у суду викликають сумніви твердження працівника поліції щодо часових меж для надання водієм відповіді на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, адже жодним нормативним документом такі межі не визначено, а щодо тривалості спілкування поліцейських та водія слід зазначити, що працівниками поліції неодноразово надавався час водію для встановлення зв`язку з адвокатом та поліцейськими не визнано такі дії водія протиправними, зокрема як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника поліції, а також проводили поверхневу перевірку водія, його речей та автомобіля, не турбуючись про часові межі.

Нормами ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що вони не дають можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується наявними у справі доказами, а також про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення з наведених вище підстав, тому суддя вважає, що провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись вищевикладеним та ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.О. Левченко