справа № 631/693/23
провадження № 3/631/2/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14 травня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034839, складеного 22 травня 2023 року поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капралом поліції Зарівним Дмитром Олександровичем, убачається, що 22 травня 2023 року близько 20 години 50 хвилин в Харківській області, Харківський район, село Липкуватівка, площа Доценка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_2 , вживав алкогольні напої (пиво) після вчинення ДТП з його участю; перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пункту 2.10 «є», а також пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, будучи ознайомленим про права та обов`язки гарантовані статтею 63 Конституції України, статтями 268 та 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 4 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав частково та пояснив, що дійсно 22 травня 2023 року у другій половині дня в селі Липкуватівка, Харківського району Харківської області, на площі Доценка, він керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» 21013, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на шлагбаум. Залишивши автомобіль на стоянці біля гуртожитку, пішов на зустріч зі своїм родичем ОСОБА_2 , який є чоловіком його сестри. Як пояснив ОСОБА_1 , пізніше вони з ОСОБА_2 пішли до магазину та купили алкогольні напої пиво, які стали вживати прямо біля магазину. ОСОБА_1 зазначив, що спиртні напої він вживав через значний проміжок часу після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а не відразу. Просив при можливості суворо не карати.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Положення частини 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.10 «а» Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

При цьому водієві забороняється до проведення медичного огляду вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки (пункт 2.10 «є» Правил дорожнього руху).

Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил дорожнього руху).

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху передбачена частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона якої полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У даному випадку обов`язковою кваліфікованою ознакою адміністративного правопорушення являється встановлення факту вчинення водієм дорожньо-транспортної пригоди за її участі.

З матеріалів справи убачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034839 від 22 травня 2023 року, складений саме за вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством.

Так, факт вживання алкогольних напоїв після скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтвердив й сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях, крім того даний факт також підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 034839, складеного 22 травня 2023 року поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капралом поліції Зарівним Дмитром Олександровичем, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , яка зазначила, що 22 травня 2023 року близько 19 години 00 хвилин сиділа разом з дітьми біля гуртожитку, коли побачила, що місцевий мешканець, зі слів місцевих жителів це був ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння почав буянити, лякав своєю поведінкою дітей. Згодом вахтер гуртожитку зробила йому зауваження. Через деякий час всі побачили, що ОСОБА_4 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21013», бежевого кольору, на великій швидкості збив шлагбаум і під`їхав прямо до гуртожитку. Потім вийшов з автівки і маючи нестійку ходу пішов у невідомому напрямку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , яка зазначила, що вона працює вахтером у Липкуватівському аграрному коледжі. 22 травня 2023 року близько 19 години 00 хвилин до гуртожитку прийшов місцевий мешканець ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почав буянити, чіплятися до жителів гуртожитку, на що вона зробила йому зауваження. Через деякий час всі побачили, що ОСОБА_1 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21013», бежевого кольору, на великій швидкості збив шлагбаум і під`їхав прямо до гуртожитку. Потім вийшов з автівки і маючи нестійку ходу пішов у невідомому напрямку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 , який зазначив, що він є студентом 4 курсу Липкуватівського аграрного коледж та мешкає в гуртожитку. 22 травня 2023 року близько 17 години 00 хвилин він знаходився на подвір`ї з друзями. На подвір`я на великій швидкості заїхав автомобіль марки «ВАЗ 21013», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та зніс штучне огородження, а саме шлагбаум, після чого автомобіль зупинився, з нього вийшов водій Моря Сергій та пішов у невідомому напрямку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_7 , який вказав, що він є студентом 4 курсу Липкуватівського аграрного коледжу та мешкає у гуртожитку. 22 травня 2023 року близько 17 години 00 хвилин він знаходилась на подвір`ї гуртожитку, куди на великій швидкості заїхав автомобіль марки «ВАЗ 21013», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та зніс штучне огородження шлагбаум, після чого автомобіль зупинився й з нього вийшов водій Моря Сергій та пішов у невідомому напрямку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які вказали, що 22 травня 2023 року у їх присутності водій автомобіля марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, пройти огляд в медичному закладі теж відмовився. Також в їх присутності водій ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом адміністративного протоколу, з правами та обов`язками, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 8 розділу ІІ), з якого убачається, що 22 травня 2023 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами виявленими ознаками сп`яніння: почервоніння обличчя, хитка хода, невнятна мова, порушення координації рухів від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився.

- даними, що містяться у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034814, складеного 22 травня 2023 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Морусом О. М., відповідно до якого, 22 травня 2023 року близько 20 години 30 хвилин в селі Липкуватівка, на площі Доценка, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на шлагбаум. При дорожньо-транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. За вказаним протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

- даними, що містяться у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034840, складеного 22 травня 2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капралом поліції Зарівним Д. О., відповідно до якого, 22 травня 2023 року близько 20 години 30 хвилин в селі Липкуватівка, на площі Доценка, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» 21013, державний номерний знак НОМЕР_4 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на шлагбаум, залишив місце транспортної пригоди. За вказаним протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також слід взяти до уваги, що постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні 22 травня 2023 року в селі Липкуватівка на площі Доценка дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на шлагбаум) та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

В даному випадку належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, яка його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, а саме: скарг до керівництва працівників поліції, позовної заяви до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, заяв до правоохоронних органів в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, останній не подавав.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статтей 254 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

В цілому, протокол про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, порушень вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не встановлено.

Крім того, у судовому засіданні був досліджений та відтворений відеозапис з боді камери працівника поліції (VID_20230522_220458), на якому відображено перебіг подій, що мали місце 22 травня 2023 року. Так з відеозапису вбачається, як капрал поліції ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_1 , що є два свідки, які повідомили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду збив шлагбаум, після чого покинув місце пригоди. Під час спілкування працівник поліції вказав, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запитав, чи вживав той алкогольні напої. На запитання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомив, що під час керування автомобілем був тверезий, випив пляшку пива після того, як залишив автомобіль. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. При цьому були присутні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Після цього, капрал поліції ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 124, 122-4 та частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З цього приводу слід зазначити, що частина 2 статті 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до статті 31 вказаного Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Відповідно до приписів статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи не суперечать вимогам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та в даному випадку не є єдиним доказом по справі, а оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Надані до матеріалів справи диск з відеозаписом сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, так як не містить ознак фальсифікації та фабрикації; на цьому записі відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та інших документах.

Окрім іншого відповідно до приписів пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, термін дорожньо-транспортна пригода має таке значення: «подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки». Тобто, однією з необхідних умов для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху є наявність дорожньо-транспортної пригоди та причетності до неї водія.

Із наданих до суду доказів, а саме копій протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034814 та серії ААБ № 034839, складених 22 травня 2023 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 дійсно вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 22 травня 2023 року близько 20 години 30 хвилин та після вчинення дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої.

Крім того, факт вживання алкогольних напоїв після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не заперечував і сам ОСОБА_1 , який у наданих поясненнях зазначав, що під час керування транспортними засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння, алкогольні напої вживав після скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також допитаний у судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку, свідок ОСОБА_10 зазначив, що десь на початку літа 2023 року, більш точної дати не пам`ятає, він з ОСОБА_1 , який є братом його дружини, домовились зустрітись у селі Липкуватівка, біля магазину та попити пива близько 20 години. ОСОБА_1 приїхав на своєму автомобілі та повертаючи до гуртожитку збив палку, яка слугувала як шлагбаум, при цьому пошкодив лише власний транспортний засіб. Залишивши автомобіль на стоянці, ОСОБА_1 разом із свідком пішли до магазину ФОП « ОСОБА_11 », де купили пиво, яке вживали біля магазину. Коли на вулиці вже стемніло до них підійшли працівники поліції та повідомили, що сталася дорожньо-транспортна пригода та попросили ОСОБА_1 підійти до свого автомобіля. Біля автомобіля ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, зазначивши що під час керування транспортним засобом він був тверезим. Потім працівники поліції склали відповідні протоколи про адміністративні правопорушення.

Надані пояснення свідка в цілому підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та до часу прибуття працівників поліції на місце події й до проведення відповідного огляду.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Також суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

У даній справі суд вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику. Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Як вже зазначалось, ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 до суду не надав.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкогольних напоїв до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Суддя також вважає за необхідне зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8 та 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Обставин, що відповідно до статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у судовому засіданні не встановлено. Майнової шкоди проступком не заподіяно.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.

Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша репресивно-каральна («штрафна») полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція запобіжно-виховна тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.

Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів в межах санкції частини 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 11, 23, 24, 33 35, частиною 6 статті 38, статтею 40-1, частиною 4 статті 130, статтями 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, статтею 266, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк ТРИ роки.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі, що буде складатиме 68000 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя: Т. М. Трояновська