ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 Справа №607/7276/24

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173- 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №071838 від 24 березня 2024 року, 24 березня 2024 року, близько 13 год. 05 хв. ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск в присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим порушив п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173- 2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у інкримінованому йому правопорушенні заперечив, зазначивши, що жодного насилля в будь якому прояві стосовно дружини не вчиняв.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Чапаєва Г.М. подала суду письмові заперечення, в яких стверджується, що ОСОБА_1 свою провину заперечує, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що з його пояснень викладених у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом, який складено безпідставно. Окрім цього до протоколу додаються відео з нагрудних відеокамер поліцейських. Вказані відео не відображають події порушення, а лише фіксують процедуру складення протоколу, тимчасового заборонного припису. По суті подій що мали місце 24.03.2024 слід зазначити наступне. Того дня о зазначений час, ОСОБА_1 та його колишня дружина ОСОБА_2 (рішення Тернопільського міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 02.02.2024, яке набрало законної сили 05.03.2024 ) перебували у квартирі АДРЕСА_2 . Зі слів ОСОБА_1 , шлюб сторін припинився з ініціативи ОСОБА_2 . Під час шлюбу він помічав зміни в поведінці дружини, її постійні спілкування з кимось по телефону, бувало була відсутня вдома в нічний час. Стало зрозумілим, що ОСОБА_2 підтримує відносини з іншим чоловіком. ОСОБА_1 на його телефон почали надходити погрози з метою щоб він залишив місце проживання, де мали місце події. Того дня в зазначений час колишня дружина, отримавши дзвінок (від невідомого чоловіка), включила гучномовець. Чоловік по телефону висловлював погрози в сторону ОСОБА_1 .. З приводу цього останній викликав працівників поліції. Звернення ОСОБА_1 до органів поліції може свідчить про наявність напружених відносин між сторонами, однак такі не містять факту вчинення домашнього насильства. По приїзді ними щодо ОСОБА_1 було оформлено матеріали про адміністративне правопорушення та тимчасовий заборонний припис із вимогою залишити житло. У зазначений в протоколі день та час жодної події, яку можна було б кваліфікувати за ст. 173-2 КУпАП між колишнім подружжям ОСОБА_5 не відбулось. Окрім цього, формулюючи суть правопорушення, уповноважена особа зобов`язана встановити статус потерпілої особи. Так, згідно протоколу зазначено потерпілу як дружину ОСОБА_1 . Доказом, який долучено до справи - копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №438114 від 24.03.2024 постраждала особа - колишня дружина ОСОБА_2 . Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається ДО адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення. Форма оцінки ризиків та тимчасовий заборонений припис від 24.03.2024, також не є достатніми доказами для ствердження про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля, адже форма це лише оціночний документ, а тимчасовий заборонений припис виноситься органами поліції за заявою особи, котра себе вважає жертвою кривдника. Отже, вважаю, що вина ОСОБА_1 не підтверджується долученими доказами, а тому в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи у встановленому законом порядку особисто своєчасно сповіщеною про місце і час розгляду справи, не з`явилась, не повідомила причини неявки.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, органами поліції надано суду: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №071838 від 24 березня 2024 року; відеозапис з місця події; копію ТЗПсК серії АА №438114 від 24 березня 2024 року; копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24 березня 2024 року; заяву ОСОБА_2 від 24 березня 2024 року; витягами з ІПНП України електронних рапортів.

Заслухавши пояснення, розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази по них, суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вищезазначеним протоколом фактично лише конкретизоване обвинувачення ОСОБА_1 на підставі попередньо зібраних доказів, приєднаних у справі разом з протоколом.

Окрім цього, потерпіла ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання та не підтвердила доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Форма оцінки ризиків та тимчасовий заборонений припис від 24 березня 2024 року, також не є достатніми доказами для ствердження про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля, адже форма це лише оціночний документ, а тимчасовий заборонений припис виноситься органами поліції за заявою особи, котра себе вважає жертвою кривдника, за всестороннього з`ясування усіх обставин події.

Надаючи оцінку відеозапису під назвою «export-e6m2g», суд враховує відсутність у ньому інформації про вчинення ОСОБА_1 поставленого йому у провину, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки з вказаного відеозапису вбачається лише процедура складання адміністративних матеріалів.

Об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_1 , працівники поліції не зафіксували, та під час розгляду справи суду не надано.

Щодо долучених до протоколу витягів з ІПНП України електронних рапортів, то такі не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, оскільки не є належними доказами у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності та відносяться до внутрішніх службових документів.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії», «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін, у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Будь які сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до адмінвідповідальності.

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

За таких обставинах, дослідивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, доходжу висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі стосовно нього слід закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 173-2, 247, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк