Справа № 603/216/24
Провадження № 3/603/142/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2024 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540092 від 02.04.2024 року ОСОБА_1 20.03.2024 року приблизно о 20 год 30 хв у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , безпідставно чіплявся до матері - ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та заподіяв шкоду психологічному здоров`ю своєї матері, що виражалося в нецензурній лайці, залякуванні, погрозах.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що провадження в справі слід закрити, виходячи із таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII).

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, для правильної кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 173-1 КУпАП необхідною умовою є встановлення не лише факту здійснення кривдником погроз, образ чи переслідувань, але й встановлення того, що такі дії могли завдати чи завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540092 від 02.04.2024 року, ОСОБА_1 безпідставно чіплявся до матері - ОСОБА_2 (що виразилось в нецензурній лайці, залякуванні, погрозах), чим заподіяв шкоду психологічному здоров`ю своєї матері.

До протоколу долучено письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.04.2024 року, відповідно до яких 20.03.2024 року приблизно о 20:30 год він прийшов до будинку своєї матері та постукав у двері вказаного будинку з проханням дати їсти. Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.03.2024 року, зі змісту яких вбачається, що 20.03.2024 року приблизно о 20:00 год до її домогосподарства прийшов її син ОСОБА_1 , який перебуваючи у стані сп`яніння, підійшов до її зачиненого будинку і почав стукати у двері, а також по вікнах, вимагаючи віддати йому банківську картку. Почувши відмову, ОСОБА_1 почав висловлюватись нецензурною лайкою, вимагав, щоб вона відкрила двері у будинок, при цьому погрожуючи їй фізичною розправою (побиттям). Згодом ОСОБА_1 пошкодив вікно у її житловому будинку, а також зняв із завісів хвіртку, яка веде до її домогосподарства.

Проте вищевказані пояснення не підтверджують факт завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , як про це зазначено у протоколі.

Як вбачається із рапорту поліцейського від 20.03.2024 року, 20.03.2024 року о 20 год 42 хв надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_2 про те, що її син в стані сп`яніння побив вікна в будинку, погрожує фізичною розправою, вчиняє сварку, під час якої висловлюється нецензурними словами. Прибувши на місце події, стало відомо, що ОСОБА_2 звернулася на лінію «102», у зв`язку із тим, що її син ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, про що вона надала письмові пояснення. Із самим ОСОБА_1 не було змоги поспілкуватись, у зв`язку із тим, що він зачинився у своєму домогосподарстві. Враховуючи наведене, ця інформація потребує додаткового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 року в справі № 338/1/17). Також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 року в справі № 524/5741/16-а).

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Окрім того, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному, а не психологічному здоров`ю потерпілого, як про це зазначено у протоколі.

Суд не вправі самостійно редагувати викладену у протоколі фабулу адміністративного правопорушення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це порушуватиме принцип рівності сторін процесу та свідчитиме про те, що особа мала захищатись від обвинувачення, яке їй не було пред`явлено.

Окрім того, суд звертає увагу на вимоги ч. 1 ст. 256 КУпАП, відповідно до якої у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слідує, що 20.03.2024 року останній прийшов до житлового будинку своєї матері, що в АДРЕСА_3 . Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540092 від 02.04.2024 року адресою вчинення правопорушення та адресою проживання потерпілої ОСОБА_2 зазначено АДРЕСА_2 .

Суд наголошує, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно зі ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності слід закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 280, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян