Справа № 446/248/24 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 33/811/486/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Швець Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Швець Д.Ю. на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого машиністом ДТЕК ДТЕС,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на 5 (п"ять) діб.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.02.2024 р. близько 01.15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись по АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції припинити хуліганські дії.

На постанову судді представник ОСОБА_1 адвокат Швець Д.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вважає винесену судом постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків саме ОСОБА_2 , тобто відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого сг. 185 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення ВАД №55400 від 03.02.2024 без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, вищенаведене чітко вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, оскільки на них відсутні будь-які докази про вчинення конкретно ОСОБА_3 злісної непокори законному розпорядженню та вимогам поліцейського.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 взагалі не був причетний до ситуації, яка склалась, оскільки він перебував на місці події за збігом обставин.

Напередодні, 02.02.2024, у ОСОБА_3 поламався автомобіль і виникла необхідність прибути на автосервіс для якнайшвидшого ремонту автомобіля. Саме на території цього автосервісу і мала місце подія, зафіксована на відеозаписах, які знаходяться у матеріалах справи.

Термінова необхідність у ремонті автомобіля пов`язана з тим, що батько ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в той момент був госпіталізований до лікарні та перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з діагнозом «позашпитальна двобічна нижньодолева пневмонія, III клінічна група, важкий перебіг».

Перебування батька апелянта ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №418.

Саме у зв`язку з незадовільним станом здоров`я батька та терміновою необхідністю використання автомобіля для доставлення батькові ліків та імовірної необхідності доставлення батька до іншої лікарні, ОСОБА_3 прибув за адресою знаходження автосервіс, де і мала місце подія.

Перебування ОСОБА_5 на місці події за збігом обставин саме як клієта автосервіса може підтвердити свідок - ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_3 не брав жодної участі у сутичці, яка склалась, та навіть не спілкувався з працівниками поліції, що чітко вбачається з відеоматеріалів. Прибув на місце події вже тоді, коли сам конфлікт вже тривав.

Стверджує, що зазначення в протоколі щодо визнання ОСОБА_3 своєї вини мало місце виключно у зв`язку з не роз`ясненням йому суті інкримінованого адміністративного правопорушення, прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП України.

Заслухавши апелянта - особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника адвоката Швець Д.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять пом`якшити призначене судом першої інстанції стягнення; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД 554005 від 03.02.2024, протоколом про адміністративне затримання серії АА №193285 від 03.02.2024, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп"яніння №14 від 03.02.2024, письмовими поясненнями від 03.02.2024.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 суворіше за видом стягнення, яке передбачене санкцією ст.185 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, своє рішення взагалі не мотивував.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, при цьому обставини, які б обтяжували вину відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що стягнення у вигляді адміністративного арешту в даному випадку є надто суворим і його слід змінити.

З огляду на зазначене та відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП при апеляційному перегляді постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про підставність апеляційних вимог в частині призначеного судом стягнення, у зв`язку із чим постанову місцевого суду слід в цій частині змінити та вважаю за доцільне призначити його в межах, передбачених санкцією ст.185 КУпАП у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Швець Д.Ю.- задовольнити частково.

Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначеного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн., за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА