Справа № 594/92/24
Провадження № 3/594/82/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 162987 від 13 січня 2024 року, вбачається, що 13 січня 2024 року о 19 год. 02 хв. ОСОБА_1 в м. Борщеві по вул. Шухевича, керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестер Drager 6810 прилад ARAM 0601, проба позитивна 1, 05 % проміле, із яким водій згідний. А також огляд проводився в КНП «Борщівська міська лікарня», результат огляду 1, 21 % проміле (висновок лікаря №7 від 13.01.2024) із яким водій згідний, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, до суду подав письмові пояснення, в яких вказав, що відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1237029 від 13 січня 2024 року і саме те порушення було причиною його зупинки. Дана постанова ним оскаржена до Борщівського районного суду і рішенням вказаного суду від 13 лютого 2024 року вона скасована і справу передано на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області.

З таким рішенням він не погодився, так як вважав, що справа має бути закрита, а тому оскаржив постанову до Восьмого апеляційного суду. Також із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач - ГУНП в Тернопільській області.

Постановою Восьмого апеляційного суду від 2 квітня 2024 року апеляційну скаргу ГУНП в Тернопільській області залишено без задоволення, а його апеляційну скаргу задоволено, рішення Борщівського районного суду від 13.02.2024 скасовано та прийнято постанову, якою його позовні вимоги задоволено, постанову серії ЕНА № 1237020 від 13.01.2024 скасовано та провадження у справі закрито.

Таким чином, у працівників поліції були відсутні підстави, які регламентовані статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» щодо зупинки його транспортного засобу по вул. Шухевчиа у м. Борщеві о 19.02 год, а відповідно і не було жодних підстав проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

За таких обставин протокол серії ААБ № 162987 від 13.01.2024 щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП не може бути належним та допустимим доказом, в зв`язку з чим просив адміністративну справу щодо нього за ст. 130 КУпАП закрити.

Крім того просив розгляд справи проводити у його відсутності.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Крім того, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

При цьому статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

На підтвердження необхідності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , до протоколу про адміністративне правопорушення, додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1237029 від 13.01.2024.

Поряд з тим встановлено, що рішенням у справі №594/111/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позов задоволено частково, вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1237029 від 13 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень скасовано, а матеріали справи надіслано на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області були подані апеляційні скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2024, яка набрала законної сили 02.04.2024, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 13.02.2024 у справі №594/111/24 та прийнято постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову серії ЕНА № 1237029 від 13.01.2024 скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Інших доказів, які б містили дані про необхідність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Положенням ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б могли слугувати саме причиною зупинки автомобіля відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яким керував останній.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 162987 від 13 січня 2024 року, складений інспектором СРПП №1 (м.Борщів) ЧВП ГУНП в Тернопільській області Полятика А. за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд.

Суддя: