Справа № 149/47/24
Провадження № 33/801/330/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року визнано винним та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з цією постановою, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Костюк Сергіяй Миколайович, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог, щодо всебічного , повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про доведеність вини ґрунтується виключно на припущеннях за відсутності доказів керування апелянтом транспортним засобом.

В судове засідання, призначене в суді апеляційної інстанції ні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисник Костюк С.В. не з`явився, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Поважні причини мають бути доведені належними доказами.

З урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення та те, що ОСОБА_1 та його захисник Костюк С.М. в третє не з`явились в судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність особи, яка не з`явилася.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2023 о 20 год 54 хв по вул. Руданського у м. Хмільник Вінницької області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "Ford Focus", н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червого кольорів та спеціального звукового сигналу.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення вимог п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

24.12.2023 о 20 год 54 хв по вул. Руданського у м. Хмільник Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Ford Focus", н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі КНП "Хмільницька ЦЛ" відмовився.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимог ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. б п. 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Згідно із п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

У відповідності до п. 2. 5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст. 33 КУпАП встановлено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2, ч. 1, ст. 130 ч. 1КУпАП, а саме: невиконання ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 258525 від 24.12.2023 в якому викладені обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявні відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, від надання письмових пояснень по суті порушення, ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії він відмовився, що підтверджено і відеозаписами;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови), від такого огляду на місці зупинки відмовився;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого 24.12.2023 о 21:37 год. ОСОБА_1 у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів та мови), направлявся на огляд до КНП "Хмільницька ЦЛ", однак від огляду відмовився;

відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, якими зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він їздив в аптеку по ліки для дитини, яка захворіла (відеозапис порядковий № 1, 20:58), зафіксовано вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікувальному закладі та зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від такого огляду (відеозапис № 1 21:05-21:09). На відеозаписі поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 як наслідки відмови від огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, так і виявлення алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 ПДР, і те, що ці обидва випадки передбачають складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд відхиляє доводи адвоката про те, що не зазначення в протоколі ААД № 258525 за ч. 1 ст. 130 КУпАП норми ПДР, яка порушена є підставою для закриття провадження, оскільки поліцейським на місці зупинки транспортного засобу водієві ОСОБА_1 роз`яснено те, що відмова водія від огляду є порушення п. 2.5 ПДР. У протоколі викладено суть правопорушення та його обставини, що відповідають як п. 2. 5 ПДР так і диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є чіткими та зрозумілими. За змістом протоколу у провину ОСОБА_1 не ставиться керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.п. "а" п. 2.9 ПДР).

Суд відхиляє доводи адвоката про те, що поліцейськими було порушено порядок направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, оскільки направлення виписано після складення протоколу. Відеозаписом № 1 підтверджено, що після відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, поліцейський запропонував йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що також отримав відмову. Це відбулося о 21:09 год., у свою чергу час складення протоколу - 21:15 год., тобто порядок, визначений у ч. 3 ст. 266 КУпАП, поліцейським дотримано. Та обставина, що направлення було виписано о 21:37 год. не являється порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), ні п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17 грудня 2008 р. № 1103 (надалі - Порядок № 1103), які дублюють послідовність дій, визначених у ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Також безпідставними є доводи адвоката про необхідність вручення направлення водієві, оскільки ні Інструкція № 1452/735, ні Порядок № 1103 не передбачають цього. Водієві вручається акт огляду, а також копія висновку про стан сп`яніння.

Окрім того, навіть після складення направлення, водій ОСОБА_1 не виявив бажання пройти огляд.

Доводи адвоката про те, що при складенні протоколів про адміністративні правопорушення не дотримано вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, зокрема не вручені копії протоколів, не заслуговують на увагу, оскільки від ознайомлення зі містом протоколу та від його підпису ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відеозаписами із нагрудної камери поліцейського. Надання пояснень та отримання копій протоколів є правом особи.

Суд відхиляє доводи адвоката про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вважає це обраним способом захисту.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 258524 та дослідженими судом відеозаписами підтверджено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. З дослідженого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського встановлено, що поліцейський екіпаж переслідував автомобіль, який не виконував вимоги про зупинку, які подавалися відповідно до п. б п. 8.9 ПДР. Цим відеозаписом підтверджено, що водій зупинив автомобіль і залишивши його на дорозі з відкритими водійськими дверима та зайшов до будинку. У подальшому водій ОСОБА_1 повернувся та зазначив причину керування автомобілем, не заперечуючи факту керування.

Отже водій ОСОБА_1 вживав активні дії щоб уникнути переслідування працівників поліції, вибіг з автомобіля та зайшов в будинок, намагаючись уникнути відповідальності та фіксації вчинених правопорушень.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом, у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 2 КУпАП).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2024 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин