ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9968/24
провадження № 3/753/3704/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Мазовецького В.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої оператором ДП «Укрпошта», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

11 травня 2024 року о 13-й годині 15 хвилин в м. Києві на вул. Урлівська, 36, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Тойота Камрі» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого стався наїзд на припаркований автомобіль «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 10.9 ПДР України.

Крім того, 11 травня 2024 року о 13-й годині 15 хвилин в м. Києві на вул. Урлівська, 36, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Тойота Камрі» д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетною до ДТП, місце ДТП залишила, чим порушила п. 2.10а ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вказала, що визнає свою вину у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП. Вона дійсно здійснюючи задній хід, здійснила наїзд на припаркований автомобіль. Умислу і наміру покинути місце ДТП у неї не було, вона везла дитину в лікарню, оскільки в дитини почався приступ і вона змушена була терміново залишити місце події.

Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мазовецького В.П., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, крім визнання нею своєї вини підтверджується матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 856387 (а.с. 1), схемі ДТП, на якій зображено місце зіткнення та розташування транспортних засобів (а.с.3), письмових поясненнях учасників ДТП та свідків (а.с.4, 5, 11).

З огляду на викладе, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 порушенні п. 10.9 ПДР, та вбачає в її діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями, 10, 11 КУпАП, передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Як вбачається з наданих пояснень ОСОБА_1 11.05.2024 року вона везла в лікарню свою дитину, яка потребувала медичної допомоги і не могла чекати. Надала суду документи з лікарні, а саме довідку з лікарні «Мій лікар», з даних якої вбачається, що вона зі своїм сином дійсно була на прийомі в лікаря в день події. Тому очікування працівників поліції для оформлення дорожньо-транспортної пригоди могло призвести до значної небезпеки для здоров`я останнього.

Враховуючи викладене, на ОСОБА_1 не може бути накладене адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями остання відвертала настання більшої можливої шкоди здоров`ю сина ОСОБА_2 який в силу свого віку (9 років) та стану здоров`я (гостре інфекційне захворювання) потребував медичної допомоги.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила дії, відповідальність за які передбачена ст. 122-4 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_4 що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, працює, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю правильним призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122-4, 124, 247 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривні.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба