Справа № 697/531/24
Провадження № 3/697/337/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу ААД № 495173 від 11.03.2024 о 08:50 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухалася за кермом автомобіля Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору в правій смузі руху вул. Шевченка 43, м. Канів з подальшим рухом в напрямку музею Т.Г. Шевченка, здійснила наїзд на тварину - собаку породи мопс, яка раптово вибігла з тротуару на проїзну частину. При ДТП т.з. отримав механічні пошкодження зі збитками, власниця тварини ОСОБА_2 зазначила, що її собака отримав травми, водій т.з. поїхав з місця ДТП, потім повернувся. В результаті таких дій ОСОБА_1 порушила п.2.3.(б), 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

Захисник Константінова Т.М. в судовому засіданні заперечувала винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснила, що схема місця ДТП складена неправильно, оскільки будинок 43, який зазначений як сталий орієнтир, розміщений з іншого боку проїзної частини цієї дороги. Собака раптово вибігла на проїзну частину і вдарилась об бокову частину бампера, тобто водій не могла побачити собаку. Власник собаки не зафіксувала повідок-рулетку, що дало можливість тварині безперешкодно вибігти на проїзну частину дороги. В матеріалах справи відсутні відомості про отримані ушкодження собаки. Правила дорожнього руху водій не порушувала. У зв`язку із цими обставинами захисник просить справу про адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні власник собаки ОСОБА_2 пояснила, що 11.03.2024 вона ішла тротуаром з лівої сторони по вул. Шевченка в м. Канів у напрямку центру міста. Дерева росли не щільно та не заважали оглядовості. Її собака чорного кольору, яку вона тримала на повідку, раптово вибігла на проїзну частину та її вдарив автомобіль, який рухався до 50 км/год., собака відскочив, а автомобіль ОСОБА_1 проїхав далі. Автомобіль, що їхав за нею зупинився. Вона, ОСОБА_2 , взяла на руки собаку та пішла швидше до лікарні. Пізніше ОСОБА_1 повернулася на автомобілі, станом собаки не поцікавилася, а почала з`ясовувати вартість пошкодженого бампера, викликавши для цього свого знайомого з СТО. Після цього вона, ОСОБА_2 , викликала поліцію, вказавши номер будинку, який побачила. Схему складали без собаки, оскільки їх відвели додому. При складанні схеми місця ДТП визначити точно місце ДТП було неможливо через те, що водій переїхала далі і вони не зафіксували місце, де відбулась подія, але це було неподалік магазину Комфорт Хаус. Схему місця ДТП складали з її, ОСОБА_2 , слів та зі слів ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 повідомила, що немає достатнього водійського стажу.

Представник ОСОБА_2 адвокат Щербина Я.М. в судовому засіданні пояснила, що учасники погодились зі схемою місця ДТП, зауважень не мали. ОСОБА_1 не врахувала дорожню обстановку, порушила п.12.1, 13.1 Правила дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість побачити собаку, яка вибігла на дорогу, здійснила наїзд на собаку, в результаті чого її автомобіль отримав механічні пошкодження, а собака, яка належить ОСОБА_2 , тілесні ушкодження. Покази свідків є неналежними доказами, оскільки одна зі свідків є підлеглою особою ОСОБА_1 , а інша її донькою. Крім того, свідки підтвердити, що після ДТП, водій поїхала з місця події, та повідомили, що ОСОБА_1 є недосвідченим водієм. Факт ДТП, порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху підтверджуються матеріалами справи, а тому її необхідно притягнути до відповідальності.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що працює в адміністративному ресурсному центрі, ОСОБА_1 є її керівником. Інколи ОСОБА_1 підвозить її на роботу та своєму автомобілі, їздить дуже обережно, оскільки не досить досвідчений водій. 11.03.2024 вони разом із ОСОБА_1 та її донькою їхали на роботу по вул. Шевченка в м. Канів в напрямку до вул. Героїв Дніпра. Дорогою їй здалось, наче заїхали у яму. Коли проїхали далі, ОСОБА_1 , очевидно подивившись у дзеркало, сказала, що там собака. Висадивши її, свідка, ОСОБА_1 повернулась назад. Вона, ОСОБА_3 , не бачила ні потерпілу, ні собаку, оскільки сиділа на задньому сидінні в напівоберті до водія.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що є донькою ОСОБА_1 11.03.2024 їхала на передньому пасажирському сидінні у своєму автомобілі, за кермом якого була ОСОБА_1 . З ними була також колега ОСОБА_1 . Вони їхали в напрямку Тарасової гори по вул. Шевченка в м. Канів, тримаючись ближче до середини дороги, оскільки скраю були купи листя. Не доїжджаючи до повороту на вул. Героїв Дніпра, відчули удар з правого боку, подумали, що то камінь. Її мати в дзеркало заднього виду побачила собаку, яку відтягують на повідку. Як вибігла собака не бачили, оскільки вона вибігла в сліпій зоні. Попереду, позаду та назустріч рухались автомобілі, тому ОСОБА_1 зразу не зупинилася. Розвернувши автомобіль на вул. Героїв Дніпра, ОСОБА_1 поїхала назад та наздогнавши власницю собаки, яка вже відійшла на деяку відстань, зупинила автомобіль. Після цього говорили за вартість пошкодження. Потерпіла також повідомляла, що буде везти собаку у ветлікарню.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідальність за ст.124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 495173 від 11.03.2024 зазначено, що ОСОБА_1 здійснила наїзд на тварину, яка раптово вибігла з тротуару на проїзну частину, чим порушила п.2.3.(б), 2.10 (а) Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.3 (б) ПДР водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.10 (а) ПДР водій повинени негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як вбачається із пояснень учасників, схема місця ДТП складалася не на місці події, а зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в місці, де після залишення місця події, зупинились учасники, за даними, які вони повідомляли працівникам поліції, розташування будинку, номер якого зазначений у схемі місця ДТП, як сталий орієнтир зі слів учасників, не було перевірено працівниками поліції. Таким чином встановлено, що при складанні схеми місця ДТП не було у точній відповідності зафіксовано дорожню обстановку та оглядовість місцевості, сліди, наявність перешкод для руху транспортного засобу, не відображено стан дорожнього покриття, сталі орієнтири на місці, де фактично відбулась подія.

Крім того, місце вибігання, наїзду на тварину, зображене на схемі місця ДТП позаду транспортного засобу, що не відповідає ні механізму та місцю пошкодження транспортного засобу Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_1 , ні обставинам справи, про які вказують учасники.

Також в матеріалах справи відсутні докази про отримані ушкодження собаки внаслідок взаємодії із джерелом підвищеної небезпеки, а саме із автомобілем, водієм якого була ОСОБА_1 .

Для кваліфікації дій особи за ст. 124 КУпАП, суд зобов`язаний поза розумним сумнівом встановити склад правопорушення. Зокрема, наявність пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм та причинний зв`язок між таким порушенням та його наслідками.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом визначається наявність події та складу правопорушення в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно змінювати формулювання обвинувачення суд не може, оскільки перебере на себе функцію обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кобець проти України» (п.43) (з відсиланням на первісне визначення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) зазначено, що при оцінці доказів Суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

За ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia",заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Однією з обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які поза розумним сумнівом доводять порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які призвели до пошкодження транспортного засобу чи отримання собакою ушкодження саме внаслідок їх взаємодії між собою, а не з іншими об`єктами, а схема місця ДТП складена зі слів учасників не у місці, де сталася подія, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини справи і відповідно склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

При цьому суд не може самостійно змінювати фабулу обвинувачення та кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, збирати докази чи усувати їх недоліки, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, 221, 245, 247, 280, 283-284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. О. Колісник