БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/469/24
Провадження № 3/730/244/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Данько О.В.

з участю секретаря судового засідання Граб С.О.

особи, яка притягується до адміністративної адмінвідповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця ЗСУ, за ч.5 ст.126 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 9 квітня 2024 року о 10-02 год. в с. Оленівка по вул. Г. Барвінок, 23, повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керувати вказаним транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адмінправопорушення не визнав та пояснив, що у той день йому необхідно було відвезти дітей до його батька. Як тільки він від`їхав від двору, його зупинили працівники поліції. При цьому, правил дорожнього руху він не порушував. Поліцейські не пояснили йому причину зупинки. Вважає, що зупинили його безпідставно, причин для того не було, правил він не порушував, крім того, проїхав лише сто метрів. Також йому відомо, що він як військовослужбовець на період військового стану має право керувати транспортним засобом без посвідчення водія. Крім того, працівники поліції погрожували йому притягненням до адміністративної та кримінальної відповідальності. Також, підтвердив, що він не має посвідчення водія, наразі проходить відповідне навчання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Згідно із ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

За змістом положень ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю наданих доказів: протоколом про адміністративне правопорушення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 556549 від 24.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП; відеозаписом з портативного відеореєстратра поліцейського, долученим до протоколу про адмінправопорушення; довідкою відділення поліції №3 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням положень ст.251 КУпАП вказані докази є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху, поліцейські зупинили його безпідставно та не повідомили причину зупинки. На відеозаписі зафіксовано, що на запитання водія працівники поліції повідомили, що зупинили його транспортний засіб, оскільки наявна інформація про порушення ним правил дорожнього руху, а також, вони перевіряють транспортні засоби на предмет перевезення зброї та вибухівки. Однак, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не надав посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, посилаючись на відсутність підстав для його зупинки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Частина третя вказаної статті передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що вимоги вищевказаних норм дотримані. При цьому невиконання вимоги працівника поліції, яка очевидно входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.

Також, визначення терміну "керування транспортним засобом" наведене в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. ч. 5 ст. 126 КпАП не має значення, протягом якого часу особа керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Таким чином, відстань, яку проїхав ОСОБА_1 до моменту його зупинки працівниками поліції, також, не має значення для кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 126 Куп АП.

Ураховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і він підлягає адміністративній відповідальності.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд ураховує обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, його особу та майновий стан, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме штраф із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Зокрема, застосовуючи такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування, суд ураховує, що згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

При цьому, безпосередньо у ст.30 КУпАП не встановлено обмежень щодо застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП встановлює, окрім накладення штрафу, також безальтернативне адміністративне стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на строк від п`яти до семи років.

Вищевказані норми КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винної особи, яка керувала транспортним засобом, посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п.20).

Згідно з ч.1 ст.317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Вищенаведений висновок суду ґрунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на обставини цієї справи, суд вважає недоцільним застосування до ОСОБА_1 додаткового альтернативного адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 15, 23, 30, 33, 40-1, 126, 245, 251, 252, 268, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі 81600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Данько