Справа № 462/9592/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який ,згідно протоколу, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 25.11.2023 року, о 21 год. 45 хв., у м. Львові, вул. Кульпарківська, 158 будучи пасажиром зупиненого транспортного засобу, вийшов із транспортного засобу, вчинивши злісну непокору законній вимозі поліцейського знаходитись на своєму місці та не виходити з транспортного засобу, чим порушив вимоги ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнав, зазначив, що в той день працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , проводили огляд останнього на стан сп`яніння. Він вийшов з машини, щоб фіксувати процедуру проходження огляду на мобільний телефон. Жодного правопорушення він не вчиняв.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ільків Г. М., у судовому засіданні, зазначила, що вина ОСОБА_1 документально не підтверджена, непокора працівникам поліції є надуманою.

Свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що в день події, ОСОБА_1 попросив забрати його з вул. Любінської, коли вони їхали по вул. Кульчицької, його зупинили працівники поліції, причиною зупинки була вимкнута фара. В подальшому працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з тим, що в салоні автомобілю було чути запах алкоголю. Під час процедури проходження ним огляду, ОСОБА_1 , виходив із машини, оскільки хотів зняти на телефон дії працівників поліції. Також зазначив, що ОСОБА_1 не чинив опору працівникам поліції та не вчиняв злісної непокори останнім.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , винуватість стверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серія АА № 154791 від 25.11.2023 року, рапортом від 25.11.2023 року та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки це спростовується записом з нагрудних камер працівників поліції. Такі свідчення свідка суд розцінює як дані з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

Крім цього, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису, чітко вбачається що працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_1 сісти у транспортний засіб, а також було попереджено останнього, що у разі якщо він не виконає вимогу поліцейського, то відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З огляду на те, що на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю за ст. 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Оскільки правопорушення вчинено 25.11.2023 року, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ухвалив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Пилип`юк Г. М.

Оригінал постанови.