ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/869/24 № 3/610/411/2024
м. Балаклія23 квітня 2024 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, зареєстрованого і фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

07.02.2024 о 17.00 год за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вигнав з будинку свою неповнолітню падчерку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду повідомлений за адресою місця проживання та номером телефону, зазначеними у матеріалах справи (а.с. 25), про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 29) і телефонограма від 01.04.2024 (а.с. 27), однак в судове засідання не прибув. Отже, судом було вжито заходи для забезпечення його права на участь у судовому засіданні. Проте його відсутність відповідно до ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Тому вважаю можливим розглянути справу за його відсутності, зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі в розгляді справи. Письмових пояснень, заперечень не надано.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи за вказаними в матеріалах справи адресою проживання та номером телефону (а.с. 26, 28), однак в судове засідання не прибула.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному або фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Протоколом серії ВАВ № 199897 від 27.03.2024 зафіксовані обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. У протокольних поясненнях зазначив, що він не казав такого.

За постановою слідчого від 28.02.2024 кримінальне провадження № 0000094 від 07.02.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення неповнолітньої ОСОБА_2 , закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. Копію постанови направлено до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вигнав з будинку неповнолітню ОСОБА_2 та наніс їй тілесні ушкодження.

З рапорту слідчого ВП № 1 Ізюмського ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 07.02.2024 вбачається, що надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 07.02.2024 о 19.19 год ОСОБА_3 повідомила, що в неї зникла дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення пошукових заходів приблизно о 23.25 год було встановлено її місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання її бабусі - ОСОБА_4 .

З протоколу допиту законного представника потерпілої, ОСОБА_3 , встановлено, що вона проживає разом зі своїми трьома неповнолітніми дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та співмешканцем ОСОБА_1 07.02.2024 вона отримала в ліцеї ноутбук для своєї доньки ОСОБА_8 и приблизно о 16.10 год вона попросила свого співмешканця його налаштувати. Він зайшов у будинок та запитав у Єлизавети, чи натискала вона будь-які кнопки телевізора, вона відповіла, що не натискала. ОСОБА_1 вирішив, що дитина його обманула, та наказав їй йти на вулицю та подумати над своїми словами на свіжому повітрі. ОСОБА_2 взула черевики та вибігла на вулицю. Вона була одягнена в майку і лосини. Через 10-15 хвилин ОСОБА_3 вийшла на вулицю і почала гукати доньку, але її не було ніде. Вона зайшла в будинок та розповіла ОСОБА_1 , що ОСОБА_9 пішла з дому. Він зателефонував своїй матері, щоб дізнатися, чи не прийшла дитина до неї, але її там також не було. Після цього вони викликали поліцію. Також ОСОБА_3 додала, що ОСОБА_1 висловлюється нецензурною лайкою в бік неї та її дітей. 03.02.2024 або 04.02.2024 він вдарив ОСОБА_2 по стегну зліва, внаслідок чого у дитини виник синець. Сірий пояснює свої дії тим, що ОСОБА_9 не дотримувалась правил користування мобільним телефоном. Рік тому ОСОБА_1 наніс 3-4 удари Єлизаветі по обличчю. За цими фактами ОСОБА_3 також зверталась до поліції.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_4 встановлено, що вона є матір`ю ОСОБА_1 07.02.2024 їй зателефонував син та запитав, чи не приходила до неї додому донька його співмешканки ОСОБА_10 . Оскільки дитину вона у себе вдома не знайшла, зібралась і пішла до сина додому. Там вона дізналась, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла сварка через те, що ОСОБА_9 надмірно переглядала телевізор, що за медичними показниками їй робити заборонено. Також свідок повідомила, що рік тому ОСОБА_1 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, під час розмови з ОСОБА_9 щось спитав у неї. Оскільки її відповідь йому не сподобалась, він почав бити її по обличчю рукою та наніс декілька ударів повною силою. Після цього у ОСОБА_9 залишились синці. За цим фактом ОСОБА_3 зверталась до поліції.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 встановлено, що вона обіймає посаду спеціаліста 1 категорії відділу по забезпеченню роботи старост апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області. Вона знайома із родиною ОСОБА_1 07.02.2024 о 18.40 год на телеграм-каналі вона побачила повідомлення щодо зникнення малолітньої дівчинки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідок приїхала додому до ОСОБА_1 , щоб дізнатися, що трапилось. Зі слів ОСОБА_3 їй стало відомо, що ОСОБА_9 без дозволу увімкнула телевізор. за що ОСОБА_1 почав криати на неї, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою і наказав їй вийти з будинку на вулицю провітритись. Коли ОСОБА_3 вийшла на двір за донькою через деякий час, її у дворі вже не було. До того ж свідку відомо, що раніше також були випадки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в їхній бік, виганяв з будинку на вулицю та вчиняв фізичне насильство. Приблизно рік тому він застосував фізичне насильство до ОСОБА_2 - ударив її по обличчю.

Відповідно до довідки КНП БМР ХО «БКБЛІЛ» 08.02.2024 за результатом звернення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї було виявлено численні синці зовнішньої поверхні лівого стегна.

З висновку експерта від 09.09.2024 № 12-14/02-БЛ/24 вбачається, що у неповнолітньої ОСОБА_2 мало місце тілесне ушкодження - синець на лівому стегні, який утворився від травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом - удар або удар стиснення, та міг бути отриманий 4-5 діб до моменту огляду, викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вищевказане тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту.

З матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_12 на обліку у лікаря нарколога та в Ізюмському РВ ФДУ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, має приводи до органів Національної поліції. У 2023 році було зафіксовано випадок вчинення домашнього насильства у відношенні ОСОБА_2 . Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення інших правопорушень.

Досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 251 КУпАП є такими, що узгоджуються між собою.

Суд не володіє беззаперечними доказами про застосування поліцейським недозволених методів та фальсифікацію ним матеріалів про вказане адміністративне правопорушення, а також доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно, у суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

До пояснень ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу, суд відноситься критично, розцінюючи їх як обрану тактику захисту для уникнення відповідальності, оскільки по за розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї неповнолітньої падчерки вигнавши її із дому взимку, у вечірню пору доби, в домашньому одязі, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Суддя враховує, що ОСОБА_1 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення такого ж та подібного адміністративних правопорушень, зокрема, у відношенні своєї падчерки. Отже йому притаманна така форма поведінки та сама ситуація допускає таку можливість, тобто існує висока вірогідність вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, що підтвердили законний представник неповнолітньої потерпілої та свідки.

Своїми діями ОСОБА_1 міг завдати шкоду психічному здоров`ю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , оскільки вже неодноразово вчиняв стосовно неї подібні дії - виганяв із дому, спричиняв їй тілесні ушкодження. Вочевидь, його наказ вийти з будинку за несуттєвий непослух викликав у неї емоційну невпевненість, страх, нездатність захистити себе тощо.

Оцінюючи наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення повністю доведена в судовому засіданні сукупністю доказів, зокрема, протоколів допиту законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_11 , постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2024.

Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфікую за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла були завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, не убачається.

За обставинами справи, із урахуванням особи ОСОБА_1 і обставин, викладених у ст. 33-35 КУпАП, вважаю можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Інші розміри і види адміністративних стягнень є більш суворими або з врахуванням особи явно несправедливими, для їх застосування достатніх підстав не убачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 40-1, 252, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

1.Накласти на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення - штраф в розмірі 170 гривень.

2.Стягнути з ОСОБА_1 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко

Реквізити для сплати штрафу: населений пункт: Балаклійська міська ТГ, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Балаклія/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA0020577, код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір.