Провадження № 33/801/384/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 квітня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Ковальчук О. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2024 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП в зв`язку із збігом строку накладення адміністративного стягнення.

12 квітня 2024 року, не погодившись із винесеною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Чопенко С.А. подав апеляційну скаргу. У скарзі він заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду, яке мотивоване тим, що вказана постанова суду ОСОБА_1 не оголошувалась, її копія йому не вручалась і не направлялась засобами зв`язку. Для отримання копії постанови ОСОБА_1 через свого адвоката 18 березня 2024 року звернувся до канцелярії суду із заявою. Її копію він отримав 10 квітня 2024 року.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду від 29 лютого 2024 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

З матеріалів справи вбачається, що про судове засідання, призначене на 29 лютого 2024 року, ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується розпискою від 20 лютого 2024 року (а. с. 80).

29 лютого 2024 року в день винесення оскаржуваної постанови в судовому засіданні ОСОБА_1 був присутнім, вину у вчиненому правопорушенні не визнав, що відображено у тексті оскаржуваної постанови (а. с. 81).

Згідно відмітки на заяві від 18 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Чопенко С.А. отримав копію оскаржуваної постанови 10 квітня 2024 року (а. с. 92).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п. п. 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

У випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами) у учасника справи, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

З урахуванням наведеного, оскільки скаржник про час, день та місце розгляду справи в суді першої інстанції був повідомлений завчасно та належним способом, в судовому засіданні суду першої інстанції 29 лютого 2024 року він був присутнім та про прийняте судом рішення йому було відомо, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала скаржнику реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, враховуючи, що захисник ОСОБА_1 адвокат Чопенко С.А. подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що такий строк не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його адвокат - Чопенко Сергій Анатолійович, в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук