Справа № 570/2330/24
Номер провадження 3/570/1329/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , старшого солдата, старшого механіка-телефоніста відділення спеціального зв`язку інформаційно- телеконукаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу № 11 військової частини НОМЕР_1 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-20 КУпАП від 14 травня 2024 року, 13 травня 2024 року о 07 год. 50 хв. старший солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому для проходження медичного огляду був направлений в медичний заклад для підтвердження правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, суд вважає, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід розглядати за відсутності вказаної особи та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що в матеріалах справи, зокрема в протоколі зазначається, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, ОСОБА_1 визнає.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності вказаної особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом № 11 військової частини НОМЕР_1 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-20 КУпАП від 14 травня 2024 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2024 року, відповідно до якого встановлення перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, протоколом медичного освідчення для встановлення стану сп`яніння алкоголем від 13.05.2024 року, копією військового квитка, витяг з наказу начальника 9 арсеналу Сил логістики ЗСУ №41 від 27.02.2022, довідка від в/ч НОМЕР_1 від 14.05.2024 року про проходження Афоніним військової служби у в/ч НОМЕР_1 з 27.02.2022 року по даний час, бланками отримання пояснень ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Журналом запису хворих військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , де під № НОМЕР_3 наявний запис про підозру алкогольного сп`ясніння у ОСОБА_1 ..

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_4 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України "Про судовий збір" в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає можливим звільнити правопорушника ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ч.3 ст.172-20, ст.ст.40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Гладишева Х.В.