ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/4550/24

Провадження № 3/947/1244/24

26.04.2024 року суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол ААД №733709,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2024 року о 23.52 годин в м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 14а водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Toyota, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest 7510». Результат огляду позитивний 1,55%, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала.

Адвокат Каланжов В.М. у судовому засіданні, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, зазначив, що матеріалами справи та відеозаписом не доведений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до того, як до автомобілю підійшли поліцейські, які зробили зауваження про те, що автомобіль стоїть неправильно, ОСОБА_1 здійснила передислокацію автомобіля, поліцейські почали перевірку документів, яких у ОСОБА_1 не було та висловлена підозра про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 пройшла огляд за допомогою приладу Драгер. Також зазначив, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, а також у протоколі містяться виправлення, що є неприпустимим. Вважає, що вимога поліцейських про перепаркування автомобілю виглядає як провокація з боку поліцейських. Просить про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та відеозапис з місця події, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджено протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат позитивний 1,55%.

Крім того, з відтвореного в судовому засіданні відеозапису з місця події встановлено, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки не заперечувала факт керування транспортним засобом, та на зауваження поліцейських про неправильну паркову, о 23.08 годин керує автомобілем, здійснюючи його передислокацію. Після тривалого спілкування з поліцейськими з приводу документів на автомобіль та водійського посвідчення, в ході якого поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , ОСОБА_1 о 00.58 годин надала згоду та пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, яким зафіксований результат 1,55 %, з яким ОСОБА_1 була згодна. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 встановлений склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими судом доказами.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці,які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу самостійно приходять до висновку про наявність у водія відповідних ознак сп?яніння.

За правилами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не висловлювала незгоди з його результатами та відмовилась пройти огляд у медичному закладі.

Доводи захисника про відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 транспортним засобом та провокацію з боку поліцейських, в результаті якої ОСОБА_1 здійснила передислокацію автомобіля, суд вважає безпідставними, оскільки на момент, коли поліцейські зробили зауваження ОСОБА_1 , яка перебувала в салоні автомобілю за кермом, їм не було відомо, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що не має водійського посвідчення, що автомобіль їй не належить, тому такі доводи захисника не знайшли свого підтвердження та спростовні дослідженими доказами, відповідно до яких факт керування ОСОБА_1 автомобілем зафіксований відеозаписом, будь-яких порушень при проведенні огляду та складанні адміністративних матеріалів судом не встановлено.

Виправлення у протоколі, про яке зазначив захисник, суд визнає незначною технічною помилкою, оскільки подія розпочалась 14.01.2024 року о 23.52 годин, а складання протоколу відбулось 15.01.2024 року о 01.02 годин, і вважає, що зазначена технічна описка не є підставою для закриття провадження у справі.

Суд приймає до уваги доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, проте зазначає, що примусове відсторонення від керування транспортним засобом є правом, а не обов`язком працівників поліції, натомість з яких причин вони не застосували цей засіб примусу відносно ОСОБА_1 не відомо та зазначена обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до довідки інформаційного порталу Національноїх поліції ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала.

Згідност. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005, а саме третього абзацу пункту 28 позбавити права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Відповідно до четвертого абзацу пункту 28 цієї ж Постанови оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до довідки інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 санкції відповідно до частини зазначеної статті у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючисьст.ст.1, 9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суд,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Прохоров П. А.