Справа № 592/7161/24
Провадження № 3/592/1266/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду Сумської області Шияновська Т.В., з участю ОСОБА_1 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника Якименко О.І., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №192714 від 30.04.2024, ОСОБА_1 08.02.2024 о 18:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: виражався образливими словами, безпідставно звинувачував, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої; тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вислухавши доводи учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.1-3 ст.7 КУпАП), а завданнями провадження в справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП). При цьому правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч.1 ст.251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП).

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно ч.2 ст.283 КУпАП, постанова повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251 і ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 (висловлював образливі слова, безпідставно звинувачував, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої), що мало місце 08.02.2024 о 18:30 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів НП України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Домашнє насильство згідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучені матеріали перевірки Сумського РУП за фактом звернення ОСОБА_2 (ЖЄО №10419 від 27.02.2024 на 49 арк.).

Будучи допитаним, ОСОБА_1 в ході судового розгляду свою вину не визнав та пояснив, що за наведених в протоколі обставин будь-якого домашнього насильства відносно потерпілої не вчиняв, навпаки під час сімейної вечері саме ОСОБА_4 провокувала конфліктні ситуація та влаштовувала сварки з усіма членами його родини.

Свідки ОСОБА_5 (бабуся ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 (матір ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 (брат ОСОБА_1 ), ОСОБА_7 (дружина брата ОСОБА_1 ), ОСОБА_8 (тітка ОСОБА_1 ) в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що 08.02.2024 зібрались всією родиною в будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 з ОСОБА_2 приїхали останніми, і ОСОБА_4 вже була без настрою, з присутніми не привіталась. Вживала спиртне, виголошувала двозначні промови, поводила себе зухвало, в розмові з Топиліними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 навіть агресивно, висловлювала в їх бік образи. На зауваження старших членів родини не реагувала. В бік свекрухи висловлювала невдоволення щодо недостатньої матеріальної допомоги їхній сім`ї. Після висловлених образ в бік бабусі, господарка будинку повідомила, що свято завершене і фактично вигнала ОСОБА_2 на вулицю. ОСОБА_1 не міг припинити таку поведінку своєї дружини, не міг її заспокоїти; через те, що відбувалося, він був дуже засмучений та плакав. Ні в будинку, ні на вулиці ОСОБА_1 в бік ОСОБА_4 образ не висловлював, ні в чому її не звинувачував, за руки та одяг її не хапав. Їм всім відомо про наявні борги у ОСОБА_9 , проте під час вечері ніхто не примушував ОСОБА_4 продавати автомобіль для їх погашення. ОСОБА_4 відмовилась від того, щоб її відвіз додому чоловік, вона забрала ключі від машини, зателефонувала батьку і пішла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що її колишній чоловік має великі борги через те, що грає в азартні ігри, напередодні 08.02.2024 вона дізналася, що ОСОБА_1 оформив декілька кредитів на її ім`я, проте загальна сума боргів досить значна і він запропонував продати автомобіль. Він запросив своїх батьків до міста, вона вважала, що вони допоможуть у вирішені проблеми. На її участі в сімейній вечері наполягав чоловік, хоча після служби в церкві вона була втомлена. Під час вечері ОСОБА_1 знову підняв на обговорення питання боргів та необхідність продажу автомобіля, його підтримали члени родини, звинувативши її в тому, що вона відмовляється допомогти чоловікові. ОСОБА_1 витягнув її з-за столу за руку, кинув куртку і виштовхав на вулицю. Спірний автомобіль придбаний під час шлюбу, проте за кошти, які вона заробила в Англії. На вулиці їй не дозволили сісти до автомобіля. До цього ОСОБА_1 витягнув у неї техпаспорт. Захищаючись, вона вихопила у нього ключі від машини та квартири, та швидко звідти пішла. Зателефонувала батькам і попрямувала на АЗС, де її заспокоювала працівниця та звідки її забрав батько. Домашнє насильство полягало в тому, що ОСОБА_1 спровокував конфлікт, він розпочав розмову про борги, звинувачував її, витягував, виштовхував, забрав її особисті речі; економічне насильство полягало в тому, що вона не могла перешкодити йому користуватися автомобілем. Після пережитого стресу з боку близької людини вимушена була звертатися за медичною допомогою. Звернулася до поліції з повідомленням про вчинене щодо неї правопорушення тільки 27.02.2024 через те, що мала психологічно себе відновити та підготувати необхідні документи.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є батьками потерпілої, в судовому засіданні кожен окремо повідомили, що близько одинадцятої вечора 08.02.2024 їм зателефонував ОСОБА_1 з проханням забрати ОСОБА_4 з АДРЕСА_4 . Пізніше з таким же проханням зателефонувала і дочка, вона була дуже засмучена та плакала. Не дивлячись на свій хворобливий стан, батько виїхав, а матір постійно була з нею на зв`язку. Донька була в жахливому стані, ознак алкогольного сп`яніння у неї не було. Батьків обурює поведінка родичів ОСОБА_1 , які дозволили в нічний час доньці підти самій в невідомому напрямку. Матір заспокоювала ОСОБА_4 цілу ніч, в подальшому супроводжувала її до лікаря. Вони обізнані про наявні у ОСОБА_9 борги, неодноразово допомагали їх сплачувати. Донька продавала свої прикраси та техніку. Грошові кошти на автомобіль Анастасія заробила в Англії, куди виїжджала на початку війни.

З консультативного висновку спеціаліста КНП СОР «Сумський обласний клінічний лікарсько фізкультурний диспансер» від 14.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 було встановлено діагноз: розлад адаптації зі змішаним порушенням емоцій, призначене лікування.

Проте вказаний висновок не містить жодних відомостей щодо підстав та причин виникнення такого розладу у ОСОБА_2 , що він міг бути зумовленим сваркою, що мала місце 08.02.2024 між нею та її чоловіком, а не наявними складними відносинами між ними, пов`язаними з розлученням та обставинами, що до цього призвели.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.04.2024 у справі №135/346/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Станом на 02.03.2024 автомобіль KIA OPTIMA, 2014 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

На розгляді в суді перебуває цивільна справа щодо поділу цього об`єкту спільного майна подружжя; ОСОБА_2 звернулась до Сумського РУП з заявою про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, з приводу самовільного користування ОСОБА_1 належним їй автомобілем; передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо укладення ОСОБА_1 від її імені ряду кредитних договорів в різних банківських установах на загальну суму 64 812,31 грн.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявні досить складні конфліктні стосунки, пов`язані з розірванням шлюбу, поділом спільного майна тощо.

Сукупність зібраних і проаналізованих у справі доказів не дозволяє спростувати у категоричній формі правову позицію ОСОБА_1 на свій захист та ухвалити законне і справедливе рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких доказів щодо неправомірних дій психологічного чи економічного характеру ОСОБА_1 , які мали місце 08.02.2024 та могли завдати шкоду психологічному здоров`ю колишній дружині ОСОБА_2 , під час судового розгляду справи установлено не було.

Решта зібраних доказів є недостатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення в судовому засіданні не встановлено.

Всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних і проаналізованих у справі доказів не дозволяє спростувати у категоричній формі правову позицію ОСОБА_1 на свій захист та ухвалити законне і справедливе рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, так як будь-яких доказів щодо неправомірних дій ОСОБА_1 08.02.2024, що могли завдати шкоди психічному здоров`ю його дружині ОСОБА_2 під час судового розгляду не установлено, а сам по собі факт певної конфліктної ситуації ще не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Необхідно зазначити, що відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, у відповідності до вимог п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Т.В. Шияновська