Справа № 163/1660/23 Провадження №33/802/254/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Федчишиної С.Ф., захисника Андрусенко Д., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Андрусенко Д. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, а саме 393 374 (триста дев`яносто три тисячі триста сімдесят чотири) гривні 50 копійок з конфіскацією у власність держави автомобіля марки "VOLVO XC90", VIN код НОМЕР_1 , вилученого за протоколом про ПМП №0145/20500/23, вартістю 393 374,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0145/20500/23 від 30.04.2023, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

30.04.2023 близько 07:27 години в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці по смузі руху «червоний коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав вантажний автомобіль з причіпом, номерні знаки AX3241MK/ НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 з товаром «Автомобіль легковий: - марка - VOLVO; - модель - XC90; - бувший у використанні; - номер кузова/VIN - НОМЕР_1 ; - об`єм двигуна - 1969 см3; - потужність двигуна - 165 кВт; - номер двигуна - не визначений; - тип двигуна - дизельний; - кількість місць - 5, в тому числі місце водія; - призначення використання - легковий; - категорія - М1; - тип кузова - універсал; - кількість дверей - 5; - колір - чорний; - колісна формула - 4Х4; - відповідає екологічному стандарту EURO 6; - дата першої реєстрації - 20.08.2015; - календарний рік виготовлення - 2015; - модельний рік виготовлення - 2016.», згідно з митною декларацією типу ЕЕ № UA101090/3/5548 від 27.04.2023 та ЗДП №23UA3627.

Для проходження митного контролю громадянином України ОСОБА_1 на товар «Автомобіль легковий: - марка - VOLVO; - модель - XC90; - бувший у використанні; - номер кузова/VIN - НОМЕР_1 …» було подано посадовій особі Волинської митниці: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (великий бриф), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (маленький бриф), договір купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023.

Відповідно до поданих до митного контролю документів продавцем вказаного транспортного засобу виступає фірма «Global Automobile» (Am Winkelgraben 9 65584 Biebesheim), а покупцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 ), а його вартість становить 14 700 євро.

В результаті проведення повного митного огляду вказаного транспортного засобу, у громадянина України ОСОБА_1 виявлено експортну митну декларацію MRN 23DE28E8 від 25.04.2023 на «Автомобіль легковий: - марка - VOLVO; - модель - XC90; - бувший у використанні; - номер кузова/VIN - НОМЕР_1 …», а також договір купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023, відповідно до якого продавцем вищевказаного транспортного засобу виступає фірма «Global Automobile» (Am Winkelgraben 9 65584 Biebesheim), а покупцем ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_6 ), а вартість автомобіля становить 19 500 євро, що згідно з офіційним курсом валют Національного банку України станом на 30.04.2023 становить 786 748, 95 грн.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар «Автомобіль легковий: - марка - VOLVO; - модель - XC90; - бувший у використанні; - номер кузова/VIN - НОМЕР_1 », шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення транспортного засобу документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача та вартості транспортного засобу, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погодившись з постановою судді, захисник Андрусенко Д. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказане судове рішення є незаконним, безпідставним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На переконання апелянта, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом інкримінованого йому порушення митних правил, оскільки виступав лише перевізником. ОСОБА_1 здійснював перевезення автомобіля Volvo XC90, як працівник ФОП ОСОБА_4 , який здійснює господарську діяльність, надаючи послуги з міжнародних перевезень, а тому не може нести відповідальність за ч.1 ст.483 МК України за переміщення товарів на підставі документів, що містять неправдиві відомості щодо покупця товару та фактурної вартості.

Апелянт вказує, що працівниками митниці були допущені порушення під час складання протоколу про порушення митних правил, а саме протокол не містить по-батькові особи, яка його склала. У свою чергу, захисник вважає недопустимими доказами здійснений переклад документів на українську мову, оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність в ОСОБА_5 освітньої кваліфікації перекладача, крім того, відсутні документи, які би підтверджували зміну прізвища ОСОБА_6 на ОСОБА_5 .

Також захисник вважає, що відповіді митних органів іноземних країн були подані суду першої інстанції не уповноваженою особою. Так при подачі таких документів ОСОБА_7 не долучив відповідних документів на підтвердження своїх повноважень як представника митниці.

Таким чином, на переконання апелянта, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би доводили вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Крім вказаного, захисник зазначає, що санкція ч.1 ст.483 МК України в новій редакції від 05.01.2024 не підлягає до застосування в даному випадку, так як нею встановлюється відповідальність особи з 05.01.2024, а санкція яка була передбачена до даних змін визнана такою, що не відповідає Конституції України.

У зв`язку з вказаним апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати постанову і закрити провадження у справі, представника митниці, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила та просила постанову залишити без змін, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Згідно ч.1 ст.483 Митного Кодексу України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, є адміністративним правопорушенням.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом України у п.6 Постанови від 03.06.2005 № 8 Пленуму ВСУ (зі змінами), «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів».

При цьому, згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови, «підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації…».

Також, згідно з абзацом 4 пункту 6 Постанови, «документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, ОСОБА_1 30.04.2023 в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці по смузі руху «червоний коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» ввіз легковий автомобіль марка «VOLVO», модель «XC90», бувший у використанні; номер кузова VIN - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2016.

Для проходження митного контролю ОСОБА_1 митному органу на вказаний вище товар подано такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (великий бриф), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (маленький бриф), договір купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023.

Відповідно до договору купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023 продавцем вказаного транспортного засобу виступає фірма «Global Automobile» (Am Winkelgraben 9 65584 Biebesheim), а покупцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 ), а його вартість становить 14 700 євро (а.с.23).

Проте під час проведення повного митного огляду в автомобілі ОСОБА_1 була виявлено експортну митну декларацію MRN 23DE28E8 від 25.04.2023 на автомобіль марка «VOLVO», VIN - НОМЕР_1 , а також договір купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023 (а.с.18-19, 25).

Згідно вказаних документів продавцем зазначеного транспортного засобу виступає фірма «Global Automobile» (Am Winkelgraben 9 65584 Biebesheim), а покупцем ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_6 ), а вартість автомобіля становить 19 500 євро, що згідно з офіційним курсом валют Національного банку України станом на 30.04.2023 становить 786 748, 95 грн.

Також Волинською митницею отримано відповіді від митних органів Федеративної Респубілки Німеччина (а.с.59-66) та Республіки Польща (а.с.107-113).

Так, відповідно до відповіді від митних органів Федеративної Респубілки Німеччина одержувачем легкового автомобіля марка «VOLVO», VIN - НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , вартість транспортного засобу становить 19500 євро, номер митної декларації не підставі якої було імпортовано вказаний транспортний засіб MRN 23DE28E8 від 25.04.2023.

У свою чергу, відповідно до наданої відповіді з митних органів Республіки Польща через пункт пропуску Зосин 30.04.2023 переміщувався транспортний засіб марка «VOLVO», VIN - НОМЕР_1 на підставі німецької митної декларації MRN 23DE28E8, яка була виявлена у ОСОБА_1 під час повного митного огляду.

Вказаним вище стверджується, що ОСОБА_1 під час увезення транспортного засобу марка «VOLVO», VIN - НОМЕР_1 , було подано документи, де вказано інші відомості щодо фактурної вартості товару та його отримувача.

На підставі наведеного вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вчинені ОСОБА_1 дії спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля, із приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві дані щодо фактурної вартості товару та його отримувача.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 виступав лише перевізником вказаного автомобіля, є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.

Відповідно до відповідей митних органів Федеративної Республіки Німеччина та Республіки Польща, виявлених під час проведення повного митного огляду в автомобілі ОСОБА_1 , експортної митної декларації MRN 23DE28E8 від 25.04.2023, а також договору купівлі-продажу (рахунок) №2023-037 від 25.04.2023 вказаний транспортний засіб був придбаний саме ОСОБА_1 на своє ім`я, що спростовує аргументи захисту про роль останнього виключно як перевізника.

Крім того, фактичне переміщення ОСОБА_1 вказаного транспортного засобу через митний кордон не спростовує його відповідальність за достовірність інформації, що міститься в документах, які були надані ним для проходження митного контролю.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що відповіді митних органів іноземних країн були подані до суду першої інстанції не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_7 не долучив відповідних документів на підтвердження своїх повноважень як представника митниці, то вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_8 підписав супровідний лист, яким скерував на адресу місцевого суду лист Державної митної служби України від 26.07.2023 та належним чином засвідчені переклади документів для врахування (а.с.57).

Участь в суді першої інстанції під час розгляду даної справи приймала представник митниці ОСОБА_9 , яка діяла на підставі доручення, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с.158, 172-179), що повністю відповідає положенням ч.2 ст.501 МК України.

Тому, на переконання апеляційного суду, наведені захисником обставини жодним чином не можуть свідчити про те, що направлені на адресу суду лист Державної митної служби України від 26.07.2023 та належним чином засвідчені переклади документів є недопустимими доказами в даній справі та не можуть слугувати єдиною і безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.

Правовими приписами ч.1 ст.503 МК України визначено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил.

Частиною 2 статті 503 МК України встановлено, що перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів з німецької мови здійснював перекладач ФОП ОСОБА_5 . На кожному здійснених нею перекладів міститься відповідна печатка та засвідчення того, що ОСОБА_5 є перекладачем з німецької мови, а переклад виконано вірно. ОСОБА_5 надала відповідні відомості про рівень володіння нею іноземною мовою та освіту (кваліфікацію), а тому виконанні нею переклади в силу ст.459 МК України, на переконання апеляційного суду, вважаються належними та допустимими доказами у справі. У свою чергу, законодавством не передбачено вимог щодо нотаріального посвідчення перекладу вказаних документів, або необхідності додавання інших документів щодо кваліфікації перекладача.

З огляду на вказане, твердження захисту про недопустимість як доказу перекладів документів виконаних німецькою мовою, є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що працівник митниці під час складання протоколу про порушення митних правил не вказав свого по-батькові, то такі твердження є безпідставними та суперечать матеріалам справи, так як в протоколі про порушення митних правил у графі «підпис посадової особи митного органу, що склала протокол» вказано ОСОБА_10 , що повністю відповідає приписам п.2 ч.2 ст.494 МК України (а.с.4).

З приводу доводів захисника, що санкція ч.1 ст.483 МК України в новій редакції від 05.01.2024 не підлягає до застосування в даному випадку, так як нею встановлюється відповідальність особи з 05.01.2024, а санкція яка була передбачена до даних змін визнана такою, що не відповідає Конституції України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 1 стаття 483 МК України, до набрання чинності Законом України № 3475-IX, передбачалося накладення основного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, так і додаткове стягнення - конфіскація цих товарів.

Рішенням Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року, абзац другий частини першої статті 483 Митного Кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Цим же рішенням ухвалено, що абзац другий частини першої статті 483 Митного Кодексу України, який визнаний неконституційним, утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Одночасно з цим, вказаним Рішенням Суду було ухвалено Верховній Раді України привести нормативне регулювання, установлене абзацом другим частини першої статті 483 МК України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У свою чергу Законом України № 3475-IX, абзац другий частини першої статті 483 МК України викладено в наступній редакції: «тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю».

Наведене свідчить про те, що законодавцем було нормативно урегульовано принцип індивідуалізації при призначенні стягнення за ч.1 ст.483 МК України, та з внесенням зміни у розмір відсотків, за якими визначено штраф, надав судам право вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, що сприяє справедливому розгляду справи судом.

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, визнання неконституційної санкції ч.1 ст.483 МК України не скасувала акт, яким встановлюється адміністративна відповідальність, а нормативно урегулювала санкцію даної статті до норм міжнародного законодавства, у зв`язку з чим доводи апелянта про необхідність скасування оскаржуваної постанови на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП до уваги судом не беруться.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, а фактично направленні на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за порушення митних правил

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та призначенні йому стягнення, у відповідності до вимог ст.23 КУпАП та відповідно до санкції ч.1 ст.483 МК України - є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Андрусенко Д. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов