КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/6936/24

номер провадження: 33/824/2030/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Гаврика Антона Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гаврика Антона Вікторовича, поданої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Еквадор, громадянина Республіки Еквадор, маючого посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Гаврик А.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з наявного у матеріалах справи відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 не володіє українською мовою, а знає лише окремі слова на дуже низькому рівні, що пояснюється тим, що він є громадянином Республіки Еквадор і його рідною мовою є іспанська, а тому у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення повинен був складатися за участю перекладача, чого поліцейськими зроблено не було.

Також вказує, що з відеозапису видно, що після того, як ОСОБА_2 продув у драгер, працівник поліції запитав у нього чи згоден він з результатом, на що він не підтвердив свою згоду. Натомість працівники поліції замість залучення перекладача та внесення пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я, склали протокол про адміністративне правопорушення, не пояснивши нічого ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисникаПроаньо ОСОБА_1 - адвоката Гаврика А.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №726865 від 04 лютого 2024 року, дані тесту приладу «Драгер» від 04 лютого 2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис.

Проте, із таким висновком судді погодитись безспірно не можливо.

У рішеннях Європейского суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейский суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №726865 від 04 лютого 2024 року громадянину Республіки Еквадору ОСОБА_2 ставиться у вину перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме, що він 04 лютого 2024 року о 04 год 35 хв. у місті Києві по Берестейському проспекту 10, керував транспортним засобом «Opel Corsa», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з особистої згоди водія із застосуванням приладу Alcotest 6320. Результат: 1,25 проміле. Test 4606 на місці. Чим порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

До вказаного протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чек Драгера, відео з боді-камери №473633 та боді-камери №477753.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ ) має усталену практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа «Шабельник проти України», рішення від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованову в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція №1376), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення є громадянином Еквадору.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 володіє українською мовою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, і, відповідно, останній мав можливість з ним ознайомитись.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_2 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропонували йому пройти огляд, на що останній не з першого разу, проте погодився, а в подальшому - про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому з відеозапису видно, що на звернення працівників поліції ОСОБА_2 зазначає, що в нього все нормально, він не хоче проблем з поліцією та, що він після закінчення навчання повернеться до себе в країну.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 було зрозуміло зміст висунутого відносного нього обвинувачення, що працівниками поліції було залучено компетентного перекладача відповідно до параграфу 3 ст.6 Конвенції, ст.268 КУпАП, пункту 12 Інструкції №1376 або, що працівниками поліції було роз`яснено йому право на здійснення такого перекладу з української мови, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, на іспанську або англійську мову, якими володіє ОСОБА_2 .

Під час апеляційного розгляду справи адвокат Гаврик А.В. пояснив, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Еквадор і не володіє українською мовою та має можливість спілкуватись лише рідною іспанською мовою або англійською мовою, у зв`язку з чим потребує послуг перекладача. Однак, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №726865 від 24 лютого 2024 року ОСОБА_2 не було забезпечено право на користування послугами перекладача, він не розумів, які претензії до нього пред`являються з боку поліції, і, відповідно, не міг надати власні пояснення по суті інкримінованого правопорушення.

На підтвердження своїх тверджень адвокатом Гавриком А.В. надано довідку, з якої слідує, що вона видана громадянину Еквадору ОСОБА_2 про те, що він дійсно є студентом 1 курсу інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка, освітній ступінь «Бакалавр», спеціальність «035 Філологія/035.041 германські мови та літератури (переклад включно), перша - англійська», освітня програма «Англійська філологія та дві іноземні мови (мова навчання англійська) (для іноземців) / English Studies and Two Foreign Languages», денна форма навчання.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , який не володіє українською мовою, не міг ознайомитися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення і в матеріалах справи відсутні дані про залучення перекладача до складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим грубо порушено вимоги ст.ст.256, 268 КУпАП.

Також працівниками поліції належним чином не було роз`яснено ОСОБА_2 право на захист та отримання належної правової допомоги.

Як зазначалося вище, ОСОБА_2 є громадянином Республіки Еквадору, не вміє писати та читати українською мовою, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, а тому він не міг фізично ознайомитися зі змістом складеного протоколу та доданих до нього документів, не міг самостійно написати у протоколі заперечення проти нього та свої пояснення щодо незгоди із висновком про його вину при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, про що додатково свідчить те, що пояснення «авто залишу на місці зупинки» переписані ним з набраного тексту поліцейським на мобільному телефоні.

Наведені обставини свідчать про те, що працівником поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №726868 від 04 лютого 2024 року відносно ОСОБА_2 та інші документи, істотно порушено та обмежено процесуальні права останнього, в тому числі, право на захист.

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

У зв`язку з цим постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гаврика Антона Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов