ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 687/1168/23

Провадження № 33/4820/391/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Азральян Світлани Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 15 жовтня 2023 року о 22 год. 42 хв. по вул. Центральна, 7, смт. Чемерівці керував автомобілем «Mercedes-Benz E-300», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням пристрою «ALCOTEST 6810» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, незаконно та необґрунтовано, оскільки відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження його вини.

Вказує, що його автомобіль не був зупинений працівниками поліції, автомобілем він не керував, а лише перебував в середині нього, тому вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною.

Стверджує, що працівники поліції дали йому неправомірну вказівку щодо здійснення руху автомобілем, що і стало підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу.

Відеозапис із нагрудних камер працівників поліції є недопустимим доказом на підтвердження його вини, оскільки такий не відповідає вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, засобів фото- кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року.

В порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, що можна розцінити як провокацію для вчинення правопорушень в подальшому.

Крім того, працівники поліції внесли до протоколу про адміністративне правопорушення недостовірну інформацію про його місце роботи, не вказавши, що він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Азральян С.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476308 від 15 жовтня 2023 року, згідно з якими 15 жовтня 2023 року о 22 год. 42 хв. по вул. Центральна, 7, смт. Чемерівці громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz E-300», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням пристрою «ALCOTEST 6810» та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів (а.с. 4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 жовтня 2023 року, за якими працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів (а.с. 5);

- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачаться, що вони підійшли до автомобіля «Mercedes-Benz E-300», д.н.з. НОМЕР_2 , розташованого посеред проїзної частини дороги, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що вказаний автомобіль заважав руху інших транспортних засобів працівники поліції попросили ОСОБА_1 забрати авто із проїзної частини, на що він погодився та скерував автомобіль в напрямку узбіччя. На прохання поліцейських останній вийшов із водійських дверцят автомобіля. Під час спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та порушення мови. Прохання поліцейських надати документи, що підтверджують особу ОСОБА_1 ігнорував. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі він відмовився, у зв`язку із чим і було складено протокол про адміністративне правопорушення. Після цього, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та повідомив про дату, час і місце розгляду справи. Від підписання протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять допустимих та достатніх доказів на підтвердження його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищенаведеним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що автомобілем він не керував та не був зупинений працівниками поліції, а тому вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною, спростовуються наступним.

Як вбачається із даних відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, коли вони підійшли до автомобіля «Mercedes-Benz E-300», д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився посеред проїзної частини дороги, за його кермом перебував ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що вказаний автомобіль заважав руху інших транспортних засобів працівники поліції попросили його забрати авто із проїзної частини, на що він погодився та скерував автомобіль в напрямку узбіччя. На прохання поліцейських останній вийшов із водійських дверцят автомобіля. Під час спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та порушення мови. Жодних інших осіб, які перебували на місці події та у салоні транспортного засобу, окрім ОСОБА_1 , на відеозаписі не зафіксовано. Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечував, що вказаним автомобілем керував він, а не інша особа.

Таким чином, вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 є законною.

Що стосується тверджень апелянта про те, що поліцейські спровокували його здійснити рух автомобілем, то такі на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки на момент коли поліцейські попросили ОСОБА_1 забрати авто з проїзної часитини, у нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, а сам ОСОБА_1 не повідомляв про те, що вживав алкогольні напої та не може керувати автомобілем.

Відсутність же відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, про що він зазначає у поданій апеляційній скарзі, жодним чином не спростовує факту вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, оскільки його вина підтверджується сукупністю вищенаведених доказів.

Разом з тим, як вбачається із даних відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, вони повідомили ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування автомобілем, а транспортний засіб буде поміщено на штраф-майданчик.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого зафіксована на відеозаписі та співпадає із його фото на копії військового квитка, що наявний у матеріалах справи, працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Однак останній від проходження такого відмовився.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Отже, місцевий суд обґрунтовано взяв такий до уваги під час постановлення оскарженого рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції внесли до протоколу про адміністративне правопорушення недостовірну інформацію про його місце роботи, то такі також не спростосують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.