Справа № 303/9076/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
02.05.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі секретарки судових засідань Волощук В.І., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.
Відповідно до постанови, 18 вересня 2023 року, о 00 год 35 хв, у м. Мукачево по вулиці Духновича, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась під час безперервної відео фіксації на бодікамеру о 00:41 годині в м. Мукачево по вул. Духновича. Вищевказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, просить її скасувати. Зазначає, що працівник поліції пропонував пройти огляд на стан сп`яніння у порушення порядку та процедури проведення огляду. Направлення на огляд не складалося, апелянтку не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вказує і на те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відхиляючи доводи апеляційний скарги апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №058913, 18 вересня 2023 року, о 00 год 35 хв, у м. Мукачево по вулиці Духновича, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась під час безперервної відеофіксації на бодікамеру о 00:41 годині в м. Мукачево, по вул. Духновича. Цими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №7758385 від 18.09.2023, підтверджується той факт, що за порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 3).
Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 18.09.2023, остання зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці зупинки, за адресою: м. Мукачево по вулиці Духновича (а. с. 6).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 07.03.2023 (а. с. 8).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано, що працівники поліції, зупинивши автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_1 , виявили у останньої ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, відтак запропонували ОСОБА_1 , пройти освідування на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» або проїхати на огляд до медичного закладу, на що ОСОБА_1 , відповіла категоричною відмовою. За фактом відмови ОСОБА_1 , від проходження освідування, поліцейські повідомили водійку, що складатимуть відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за порушення нею вимог п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 9).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор поліції Шелемба М., який склав протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений під час спілкування та при направленні ОСОБА_1 , на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі і не посилалась під час її розгляду.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 , відмовилась пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 , порушила вимоги передбачені п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та вважається належним доказом у справі та відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 , від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційним судом визнаються необґрунтованими твердження апелянта про те, що відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння свідчить про те, що поліцейський не направляв водійку ОСОБА_1 , на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим вважає, що відсутність вказаного направлення не є доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Отже, у контексті цього, апеляційний суд враховує той факт, що направлення для проходження відповідного огляду надається у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 категорично відмовилась від проходження освідування як на місці зупинки автомобіля, так і в закладі охорони здоров`я.
При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.
Апеляційним судом визнаються як такі, що спростовуються належними та достатніми доказами, доводи апеляційної скарги про те, що водійку ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними засобами. Так, апеляційний суд вважає, що вказані твердження є необґрунтованими, що підтверджується наявною розпискою ОСОБА_1 від 18.09.2023, відповідно до якої остання зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці зупинки, за адресою: м. Мукачево по вулиці Духновича (а. с. 6).
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН