Номер провадження: 33/813/1125/24
Номер справи місцевого суду: 515/914/23
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ковпак Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 074794 від 05.06.2023 року слідує, що 05.06.2023 року о 21 год. 40 хв. в Одеська обл., м. Татарбунари вул., Папаніна, 92, гр. ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода від проходження тесту на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та медичного обстеження на стан сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Ковпак О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що докази, надані посадовою особою, яка оформила матеріали про адміністративне правопорушення, на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп?яніння, заслуговують на критичну оцінку з огляду на таке:

- наданий до матеріалів адміністративної справи перший файл відеодоказу щодо фіксації правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає даті та часу складання адміністративного протоколу, а тому не може бути належним та допустимим доказом вчинення правопорушення тому, як містить відео фіксацію іншої події за датою та часом , а ніж та що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення;

- наданий до матеріалів адміністративної справи другий файл відеодоказу реєстратора поліцейського автомобіля не містить доказів номерного знаку автомобіля, інформації що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , чи хоча б фіксації особи яка вийшла з даного автомобіля.

Вважали, що відеозаписи не містить доказів складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та відсторонення його від керування транспортним засобом.

Посилались на те, що з долучених матеріалів до протоколу вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 074794 в присутності ОСОБА_1 не складався та для ознайомлення останньому наданий не був, не вручено йому його копію, не роз?яснення особі, що притягається до відповідальності його прав та обов?язків.

Вважали, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази у тому числі й управління транспортним засобом, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні. На , що суд першої інстанції не звернув уваги викладені у письмовому клопотанні, не надав їм правову оцінку, а лише обмежився формулюванням про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Зазначали, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності із складеним протоколом не погодилась, надала до суду відповідні заперечення, які обґрунтовуються на вимогах законодавства, а отже висновок суду щодо наявності вини правопорушення є передчасним без надання правової оцінки грубим порушенням, що допустили поліцейські при оформлені адміністративних матеріалів на що було акцентовано увагу стороною захисту при судовому розгляді справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення захисника в режимі відеоконференції, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ОБ № 074794 від 05.06.2023 року, відеозаписами, що були оглянуті безпосередньо у залі судового засідання. З яких вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, також встановлено, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , який повністю представив себе поліцейським, у ході бесіди сказав, що випив вина, вів себе доволі зухвало та грубіянив працівникам поліції, на пропозицію пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився під відеозапис.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 074794 від 05.06.2023 року слідує, що 05.06.2023 року о 21 год. 40 хв. в Одеська обл., м. Татарбунари вул., Папаніна, 92, гр. ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода від проходження тесту на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та медичного обстеження на стан сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. ;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за результатом дослідження якого знайшли своє підтвердження обставини вчинення адміністративного правопорушення, вказані у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, також встановлено, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , який повністю представив себе поліцейським, у ході бесіди сказав, що випив п`ять стаканів вина, вів себе доволі зухвало та грубіянив працівникам поліції, на пропозицію пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився під відеозапис, а також продовжуючи виражати своє зухвале ставлення до працівників поліції, закрив керований ним транспортний засіб та покинув пішки місце зупинки, відмовляючи поліцейським у ознайомленні з протоколом та отриманням копій.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушенням та безпідставно не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 256 КУпАП та «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 встановлені вимоги щодо форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в силу ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Виходячи з вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 серії. ОБ № 074794 від 05.06.2023 року, складений належним чином, а доводи апеляційної скарги, що з долучених матеріалів до протоколу вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 074794 в присутності ОСОБА_1 не складався та для ознайомлення останньому наданий не був, не вручено йому його копію, не роз?яснення особі, що притягається до відповідальності його прав та обов?язків. А також доводи про те,що що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності, сприймається апеляційним судом як надмірний формалізм спрямований на ухилення від відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, яке є суспільно небезпечним та наслідки якого у разі невиявлення працівниками поліції у порівнянні із ризиками до яких міг привести суспільство ОСОБА_1 не є співмірними, а тому на підставі наявних доказів факт вчинення такого адміністративного правопорушення доведено належними та допустимими доказами.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається зухвала поведінка ОСОБА_1 , відмова від виконання законних вимог працівників поліції як до водія транспортного засобу, який самостійно закривши керований ним транспортний засіб покинув місце зупинки, відмовивши працівникам поліції в ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення та отримання копій. З огляду на, що апеляційний суд вважає, що в даному випадку доводи захисника ОСОБА_1 є необґрунтованими належними та допустимими доказами та такими, що суперечать обов`язкам водія в особі ОСОБА_1 ..

Щодо доводів апеляційної скарги, що перший файл відеодоказу доданий до матеріалів справи щодо фіксації правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає даті та часу складання адміністративного протоколу, відпоівдно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що містять функції фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, апеляційний суд вважає таким, що не спростований належними та допустимими доказами. Так як, обставини які відтворені на відеозаписі підтверджуються другим файлом відеодоказу реєстратора поліцейського автомобіля, які один одного доповнюють і відтворють дійсні обставини справи місце, час, дату зупинки, а також рапорт працівника поліції (а.с.6). Натомість клопотань стосовно призначення відповідних експертиз ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду стороною захисту не заявлялись, тому апеляційний суд вважає, що такий довід спрямований на ухилення від відповідальності.

Довод апеляційної скарги стосовно того, що другий файл відеодоказу реєстратора поліцейського автомобіля не містить доказів номерного знаку автомобіля, інформації що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , чи хоча б фіксації особи яка вийшла з даного автомобіля не є слушним з огляду на те, що події зафіксовані на обох відеофайлах наявних в матеріалах справи є належними та допустимим доказами, що також підтверджуються встановленими обставинами , як із протоколу про адміністративне правопорушення, так із рапорту працівника поліції (а.с.6), тому в сукупності надані докази підтверджують встановлені обставини даного адміністративного правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що відеозаписи не містить доказів складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та відсторонення його від керування транспортним засобом, є такими, що не спростовано належними та допустимими доказами, адже з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, також встановлено, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , який повністю представив себе поліцейським, у ході бесіди сказав, що випив п`ять стаканів вина, вів себе доволі зухвало та грубіянив працівникам поліції, на пропозицію пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився під відеозапис, а також продовжуючи виражати своє зухвале ставлення до працівників поліції, закрив керований ним транспортний засіб та покинув пішки місце зупинки, відмовляючи поліцейським у ознайомленні з протоколом та отриманням копій.

Доводи апеляційної скарги, що будь-якими іншими належними, допустимими та достовірними доказами у тому числі й управління транспортним засобом, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, що судом першої інстанції не звернуто уваги викладені у письмовому клопотанні, не надав їм правову оцінку, а лише обмежився формулюванням є помилковими, та такими, що не відповідають наявним мотивуванням оскаржуваної постанови.

Посилання на те, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності із складеним протоколом не погодилась, надала до суду відповідні заперечення, які обґрунтовуються на вимогах законодавства, через що висновок суду щодо наявності вини правопорушення є передчасним без надання правової оцінки грубим порушенням, що допустили поліцейські при оформлені адміністративних матеріалів на що було акцентовано увагу стороною захисту при судовому розгляді справи, апеляційний суд зазначає, що дії працівників поліції не були оскаржені у встановленому законом порядку, натомість дії ОСОБА_1 у вигляді його зухвалого ставлення до обов`язків водія транспортного засобу, що стали перешкоджанням якості процедури оформлення адміністративних матеріалів, в даному випадку апеляційним судом визнаються як обтяжуючи обставини, а стороною захисту допущено припущень в цьому випадку не обґрунтованих належними та допустимими доказами, тому такі доводи задоволенню не підлягають.

Клопотань про витребування доказів, допитів свідків, проведення судових експертиз спрямованих на підтвердження позиції захисту, ні під час розгляду справи в суді першої інстанцїі, ні під час апеляційного перегляду не заявлялось, а наявними доказами у матеріалах справи вину ОСОБА_1 доведено належним чином.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2024 року року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 30 квітня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький