Справа № 643/285/24
Провадження № 3/643/706/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

30.12.2023 року о 10:18 год. у м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18-А водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисники Козій Ю.О. та Діденко С.А. просили суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи наступне:

-до матеріалів справи було долучено відеозапис з бодікамери № 470885, яка не була зазначена у протоколі;

-при складанні протоколу було зазначено реєстратор Ксяомі, без зазначення його серійного номеру або іншої інформації, що не дозволяє ідентифікувати такий відеореєстратор та відеозапис на ньому;

-у матеріалах справи відсутнє відео з реєстратора Ксяомі, яке зазначається в додатках до протоколу;

-факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не був належним чином зафіксований працівниками поліції, оскільки з відеозапису вбачається, що на момент його початку автомобіль вже був припаркований до узбіччя, факту руху автомобіля а також факту керування ним не зафіксовано;

-відеозапис з бодікамери 475959 розпочинається о 10:24:38 із з`ясування адреси. (відеозапис з бодікамери 470885 розпочинається через хвилину). 10:25:00 (до спілкування із ОСОБА_1 ), представник поліції ОСОБА_2 просить колегу, щоб останній зв`язався із іншими колегами, щоб підвезли направлення. З 10:25:43 по 10:27:00 ОСОБА_2 повідомляє ОСОБА_1 , що останнім нібито було порушено п. 31.4.3 ПДР (кількість, тип, колір, розміщення та режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу), роз`яснені права та запропоновано передивитися відеофіксацію порушення п. 31.4.3 ПДД, про що ОСОБА_1 відмовляється. О 10:31:17 починається повітряна тривога. О 10:33:45 колега ОСОБА_2 заповнює якийсь документ та уточнює повне найменування КПН ОНД ХОР. О 10:34:19 колега запитує ОСОБА_2 , коли останній запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_2 відповів, що ОСОБА_1 ще не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Лише о 10:34:40 ОСОБА_2 повідомляє ОСОБА_1 , що у нього виникли підозри, що ОСОБА_1 може перебувати під дією наркотичного засобу або лікарських препаратів та запропонував проїхати до медичного закладу. При цьому ОСОБА_2 не роз`яснив права ОСОБА_1 , передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, у тому числі право передивитися відеофіксацію порушення п.2.9А ПДР та права звернутися до правової допомоги, чим були порушені вимоги п. 4 розділу 4 Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376. ОСОБА_1 , перебуваючи у розгубленості (вперше був зупинений співробітниками поліції з моменту отримання посвідчення водія), знаходячись у сильному хвилюванні за своє здоров`я та життя (об`явлення повітряної тривоги), не розуміє підстав щодо підозри перебування під дією наркотичного засобу або лікарських препаратів оскільки співробітниками поліції не було проведено жодної дії, щодо виявлення у нього ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відмовився від проходження огляду в медичному закладі задля скорішого оформлення протоколу з метою сховатися у безпечному місці. О 10:36:08 по 10:36:48 під час складання колегою адміністративного протоколу, ОСОБА_2 задиктовує зі свого телефону ознаки наркотичного сп`яніння. Тобто протокол оформлювався колегою, який: 1. почав складати протокол за порушення п. 2.5 та п.2.9А, за 10 хвилин до того, як це було повідомлено ОСОБА_1 ; 2. особисто не спілкувався із ОСОБА_1 (з ОСОБА_1 спілкувався тільки ОСОБА_2 ), але прописав усі ознаки наркотичного сп`яніння під диктовку та по пам`яті (у т.ч. зазначив неприродну блідість, хоча це не було задиктовано ОСОБА_2 );

-при складані працівниками поліції були порушені положення Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки на відеозаписах відсутні будь які докази, які б підтверджували здійснення будь яких дій з боку представників поліції з метою з`ясування та перевірки наявність у ОСОБА_1 будь яких із вищеперелічених ознак. Складанню протоколу про адміністративні правопорушення мали передувати дії, поліцейського, які б свідчили що ним здійснюється огляд водія і встановлення конкретних ознак, про які заявлено водію. Жодної з ознак наркотичного сп`яніння поліцейським озвучено не було. При цьому, ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд на визначення стану сп`яніння. Відтак, всі вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння є незаконними. Поведінка ОСОБА_1 була врівноваженою, він мав чітку мову, стійку ходу, і жодні ознаки наркотичного сп`яніння у нього були відсутні, що підтверджується відеозаписом;

-хронологія подій свідчить про те, що поліцейські починають обговорювати питання отримання направлення для водія на огляд до наркологічного диспансеру без попереднього його огляду і виявлення достатніх для цього підстав;

-на протязі більше 11 років з моменту видачі водійський прав ОСОБА_1 не разу не порушував ПДР (у тому числі відсутні порушення зафіксовані в автоматичному режимі перевищення швидкості), не був учасником дорожньо-транспортних пригод, що характеризує ОСОБА_1 як законослухняного та обережного водія.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 30.12.2023 серії ААД № 603645, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2023;

- рапортом працівників поліції;

- відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Надаючи оцінку викладеним стороною захисту запереченням, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

Таким чином, провівши зовнішній огляд ОСОБА_1 та виявивши у нього ознаки наркотичного сп`яніння поліцейські правомірно запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився.

До того ж, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачено обов`язку поліцейських повідомляти особі конкретні ознаки наркотичного сп`яніння.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 не уточнював у поліцейського які саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього були виявлені.

Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Той факт, що у протоколі не зазначено відеозапису з бодікамери № 470885 жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки зміст відеозапису з бодікамери № 475959 надає повну та чітку картину подій і підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника в частині того, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено його прав суд оцінує критично, оскільки вони спростовуються підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративні правопорушення, а також відеозаписом, на якому зафіксовано роз`яснення поліцейським під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 його прав.

ОСОБА_1 у свою чергу не звертався до працівників поліції з проханням повторно роз`яснити йому його права, не зазначав, що права йому не зрозумілі, не заявляв клопотань про надання йому можливості скористатися правовою допомогою.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме даними рапорту працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР та на нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До того ж, з наданого суду відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції та оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 жодного разу не заперечив той факт, що він керував транспортним засобом, а на запитання поліцейського чи бажає він ознайомитися з відеодоказом факту руху відповів відмовою. Доказів оскарження ОСОБА_1 постанови за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України суду надано не було.

Посилання сторони захисту на те, що при складанні протоколу було зазначено реєстратор Ксяомі, без зазначення його серійного номеру або іншої інформації, що не дозволяє ідентифікувати такий відеореєстратор та відеозапис на ньому, а також те, що у матеріалах справи відсутнє відео з реєстратора Ксяомі, яке зазначається в додатках до протоколу, суд до уваги не приймає, оскільки вони жодним чином не впливають на суть вчиненого правопорушення.

Доводи захисника про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу у м. Харкові лунала повітряна тривога, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі для скорішого оформлення протоколу з метою сховатися у безпечному місці суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки сам по собі факт оголошення повітряної тривоги не звільняє водія від виконання покладеного на нього обов`язку, встановленого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2024 у справі № 404/10420/23, від 19.09.2023 у справі № 383/1284/23, Київського апеляційного суду від 02.10.2023 у справі № 752/3261/23.

Також судом враховується, що ОСОБА_1 жодних заяв про небезпеку чи наміри скористатися укриттям не робив, про небажання проходити огляд через повітряну тривогу не повідомляв.

З огляду на викладене суд вважає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідомим ігноруванням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд на визначення стану сп`яніння суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, під час розгляду справи судом не встановлено об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння та обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно нього та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко