ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1729/24 Головуючий у 1-й інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 33/819/100/24 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

судді: Воронцової Л.П.,

при секретарі: Добровій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Згідно з постановою суду, старший лейтенант ОСОБА_1 , начальник РАО, 06 квітня 2024 року виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду в частині призначення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції призначаючи стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, не дослідив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не врахував наявність позитивної службової характеристики, його внесок у захист Батьківщини, відсутність фактів притягнення до будь-якого виду юридичної відповідальності, обставину, яка пом`якшує відповідальність, а саме щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, його майновий стан, а саме те, що за даним фактом його притягнуто до адміністративної відповідальності з позбавленням 95 % грошового забезпечення, та відсутність будь-яких негативних наслідків внаслідок вчинення даного адміністративного правопорушення. Вважає, що у зв`язку з відсутністю правового регулювання нормами КУпАП можливості призначення більш м`якого виду адміністративного стягнення, ніж передбачено санкцією статті, за якою особа притягається до відповідальності, в даному випадку можливо застосувати за аналогією норми ст. 69 КК України, якою передбачена можливість призначити покарання нижче від найнижчої санкції статті або перейти до іншого більш м`якого виду покарання, на зазначеного санкції статті за це правопорушення. Вважає, що, накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження або штрафу в порядку ст. 69 КК України у розмірі меншому, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, буде достатнім для його виправлення, оскільки він добровільно пішов за захист Батьківщини ще у січні 2022 року і продовжує нести військову службу, ніколи не зловживав алкогольними напоями та став на шлях виправлення.

Крім того вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, оскільки суд не розглянув його клопотання про розстрочення штрафу у разі його призначення та не навів мотивів його відхилення.

За таких підстав, просив скасувати постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року та ухвалити нову в частині призначення адміністративного стягнення.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 7, 294 КУпАП, дійшов висновку про необхідність виходу за межі апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки судом першої інстанції не дотримано вимог ст. ст. 245; 280 КУпАП, що стало причиною необгрунтованого висновку судоу першої інстанціїпро наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії А7351 № 14 від 04 квітня 2024 року старший лейтенант ОСОБА_1 04 квітня 2024 року біля 13 год. 00 хв. вживав алкогольні напої, знаходячись на службі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

З протоколу про адміністративне правопорушення правопорушення серії А7351 № 14 від 04 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, перебуваючи на службі.

Порівняльний аналіз інккримінованого ОСОБА_1 складу правопорушення, згідно протоколу, не відповідає, жодному із складів об`єктивної сторони вказаного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП місце вчинення адміністративного правопорушення не зазначено.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 06 квітня 2024 року вбачається, що він 06 квітня 2024 року разом з капітаном медичної служби ОСОБА_2 на власному транспорті виїхали до м. Снігурівка, щоб купити продуктів. В магазині, крім продуктів, купили алкогольні напої, які разом вживали в атомобілі.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07 квітня 2024 року, останні за дорученням т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 біля 14 год. 00 хв. 06 квітня 2024 року виїхали зі штабу військової частини НОМЕР_1 в напрямку АДРЕСА_2 , щоб забрати військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 та капітана ОСОБА_2 , яких зі слів майора ОСОБА_5 , затримали працівники ВСП в м. Снігурівка. Приїхавши на місце, вказане майором ОСОБА_6 в м. Снігурівка, вони виявили лейтенанта ОСОБА_1 та капітана ОСОБА_2 , після чого доставили їх до штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Враховуючи наведену норму закону, з матеріалів справи не вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, виконуючи обов`язки військової служби чи перебуваючи на території військової частини, що є однією із складових об`єктивної частини ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто 1) вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, 2) вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті в умовах особливого періоду.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, та не може бути перекладено на суд.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що інкримінується особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У справі "Малофєєва проти Росії", заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013, серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до постанови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року, старший лейтенант ОСОБА_1 , начальник РАО, 06 квітня 2024 року виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Вказаний висновок суду не грунтується на вимогах закону, оскільки суд першої інстанції фактично змінив фабулу адміністративного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, тим самим перебравши на себе функцію сторони обвинувачення.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив належним чином доказів у справі та не надав їм правової оцінки на відповідність вимогам закону.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на підставі тих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного порушення не може бути достатнім доказом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року скасувати.

Провадження по справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Воронцова