НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29 травня 2024 року Справа № 322/814/24 (Провадження № 3/322/684/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 15.05.2024 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

09.05.2024 приблизно о 16:00 годин ОСОБА_1 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив насильство фізичного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2 , наніс їй одного ляпасу по щоці, чим міг завдати шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав. Водночас зазначив, що фактично ситуація була спровокована матір`ю. Вона постійно чіпляється до нього коли він дозволяє собі вживати алкоголь, називає його пияком і неробою. Того дня вони вирішили відсвяткувати «День Перемоги». Він вживав алкоголь. Мати алкоголь не вживає за станом здоров`я. Від вжитого, він сп`янів і пішов в свою кімнату відпочивати. Через деякий час мати розбудила його, почала сварити, через те що він «напився». Він просив його не чіпати, втім мати продовжувала кричати, трясла його, проганяла з будинку, і щоб привести її до тями він дав їй несильного ляпасу по щоці, вона вийшла з кімнати і однак як з`ясувалося викликала полюцію.

На його думку у матері є психічний розлад і вона вважає, що він у неї не один син, а існує два сина, які зовні схожі і час від часу змінюються місцями.

З моменту події і до сьогоднішнього дня він алкоголь не вживає. Спиртними напоями він не зловживає, випиває рідко, зазвичай з якогось приводу. Однак матір забороняє йому вживати алкоголь взагалі, наче він дитина, а не доросла людина, людина похилого віку. Також він не може змінити місце проживання, адже фактично доглядає за матір`ю. Йому дуже соромно за свій вчинок, щиро розкається у вчиненому. Просив суворо не карати.

Також ОСОБА_1 просив допитати в якості свідка ОСОБА_3 , яка є онукою потерпілої, та його старшою донькою, і яка прибула до суду саме на прохання матері.

Клопотання було задоволено.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 показала, що потерпіла ОСОБА_2 є її бабусею. Вона підтримує тісні стосунки, як з бабусею з так і з батьком, постійно спілкується з ними по телефону, раніше дуже часто приїздила до них додому (свідок мешкає в м. Запоріжжі), водночас після агресії рф щодо України, відвідини стали рідшими, з огляду на ускладнення транспортного сполучення між населеними пунктами де вони проживають. В силу старечого віку бабуся часто свариться з батьком, висуває йому різного роду претензії, як змістовні, так і взагалі необґрунтовані. Вона (свідок) просила бабусю переїхати або до неї або до сестри (меншої доньки ОСОБА_1 ), втім бабуся категорично відмовляється це робити, мотивуючи це тим, що батько без неї пропаде. Водночас, насправді, саме бабуся не може обійтися без сторонньої допомоги і батько фактично доглядає за нею, допомагає по господарству і в побуті, слідкує за прийомом нею ліків тощо. Вона (свідок) не одноразово просила бабусю не чіпати батька коли той перебуває у стані сп`яніння, втім бабуся наче навмисно робить протилежне, пояснює це тим, що в неї два сина, один хороший - який у всьому їй допомагає, а інший поганий, який п`є і свариться з нею, тому вона ніби проганяє цього поганого сина.

Вона (свідок) засуджує дії батька у цій ситуації, оскільки висловлюватись брудною лайкою на адресу жінки, матері, старшої за тебе людини - є аморально, а піднімати руку - взагалі неприпустимим. Вона з цього приводу спілкувалась з батьком, останньому дуже соромно за свої дії. Також свідок зазначила, що саме бабуся попросила її приїхати до суду, оскільки остання за станом здоров`я не може це зробити. На її (свідка) переконання фізичному здоров`ю бабусі завдано не було, натомість у неї може бути психічний розлад і вона дійсно може вважати, що має двох синів, які зовні схожі один на одного, і для того щоб поліцейські забрали «поганого» сина вона викликала поліцію і написала заяву. Втім впевнено стверджувати цього вона (свідок) не може, адже не є спеціалістом в цій сфері.

Також бабуся просила, так би мовити, від її імені попросити суд не карати ОСОБА_1 і закрити провадження у справі, оскільки «хороший» син не має відповідати за дії «поганого».

Суддею досліджено такі письмові докази: протокол про адміністаритвне правопорушення серії ВАВ №906569 від 09.05.2024, реєстрацію відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №1102 від 09.05.2024, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, DVD-R з відеозаписом.

На відеозаписі ОСОБА_2 не має жодних ознак фізичного насильства, а її пояснення поліцейськими дійсно викликають сумніви щодо стану психічного здоров`я. ОСОБА_1 в свою чергу має явні ознаки алкогольного сп`яніння. Втім повидить себе пристойно, не виправдовує свій вчинок і пояснює за яких обставин дав ляпас матері. Показання ОСОБА_1 і свідка повністю узгоджуються з відеозаписом.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При обранні виду та розміру стягнення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст.34 КУпАП є - визнання вини, щире розкаяння, мінімізація наслідків правопорушення. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Суддею враховано позицію потерпілої (ставити під сумнів показання свідка в цій частині у судді не має), яка просила закрити.

Суддею взято до уваги і те, що внаслідок сварки події не було завдано шкоди фізичному здоров`ю потерпілої. Втім, і сама ймовірність заподіяння шкоди психічному і фізичному здоров`ю потерпілої внаслідок дій ОСОБА_1 , з огляду на їх характер, була незначною. На переконання судді, імовірність наявності психічного розладу у потерпілої, з високою вірогідністю пов`язаний з віком останньої, і був викликаний вчинком ОСОБА_1 , принаймні докази протилежного відсутні.

Сукупність наведених обставин дає підстави стверджувати про те, що вчинене ОСОБА_1 фізичне насильство по відношенню до потерпілої не було істотним.

За правилом ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, суддя дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності з огляду на малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст.22, 221, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 зі звільненням його від адміністративної відповідальності, з огляду на малозначність вчиненого ним правопорушення, обмежившись оголошенням ОСОБА_1 , усного зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов