Номер провадження: 33/813/267/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., Ковальова Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 40800 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 гривень.

З вказаної постанови вбачається, що 04.10.2023 року о 15 годині 45 хвилин по вул. Люстдорфська дорога, 61 в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda DIO без номерного знаку, не маючи права керування таким технічним засобом, тобто без категорії А1, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 а ПДР. Постанова ЕАТ 7535241 від 15.08.2023 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)матеріалами справи жодним чином не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Honda DIO;

2)в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додається відеозапис, однак таке відео в матеріалах справи відсутнє;

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, довідкою інформаційного порталу Національної поліції, постановою ЕАТ №7535241 від 15.08.2023 року

З таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

За результатами дослідження апеляційним судом у судовому засіданні зазначених вище доказів встановлені наступні обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №552438 від 04.10.2023 року вбачається, що 04.10.2023 року о 15:45 год. в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda DIO без номерного знаку, не маючи права керування таким технічним засобом, тобто без категорії А1, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 а ПДР. Постановою серії ЕАТ 7535241 від 15.08.2023 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ 7535241 від 15.08.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 15.08.2023 року о 20:52 год. в м. Одеса по вул. Ак. Вільямса, 44, к. 2 керував транспортним засобом Honda AF 68, без державного номерного знаку немаючі при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що 04.10.2023 року він їхав на транспортному засобі Honda AF 68, без державного номерного знаку разом із своїм товаришем. Даним транспортним засобом керував його друг, він сидів позаду. Потім, зупинилися і його товариш пішов додому, ОСОБА_1 залишився просто сидіти на цьому скутері та чекати поки повернеться його товариш. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, коли перевірили документи, почали складати відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол, оскільки вважали, що останній порушив вимоги ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що це не його скутер та він ним не керував, однак працівники поліції на це не звернули уваги, повідомивши ОСОБА_1 , що він буде це доводити у суді.

З довідки, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, постановою ЕАТ 7535241 від 15.08.2023 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., тобто протягом року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України (далі Пленум ВСУ) від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №552438 від 04.10.2023 року вбачається, що працівниками поліції проводилась відеофіксація події яка сталася 04.10.2023 року, крім того вказано, що до протоколу додається вказаний відеозапис з ПВР №474571, однак матеріали справи даного відеозапису не містить.

Задля повного та всебічного розгляду справи постановою Одеського апеляційного суду від 06.03.2024 року з УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції були витребувані записи (повні, з урахуванням зупинення транспортного засобу марки Honda DIO без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 ) (запис з ПВР №474571) по факту його зупинення та складання адміністративних матеріалів.

Відповіді з УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції на адресу Одеського апеляційного суду не надійшло.

Апеляційний суд звертає увагу, що відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського (п. 4 розділу ІІ Інструкції).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).

Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Отже, за відсутності повних відеозаписів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу Honda DIO без номерного знаку, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження винних дій ОСОБА_1 .

Крім того, 09 квітня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшли пояснення згідно яких вбачається, що ОСОБА_2 04.10.2023 року приблизно о 15:00 год. їхав з ОСОБА_1 в сторону дому, щоб передягтись та взяти поїсти. Він був за кермом транспортного засобу Honda DIO без номерного знаку. Вони зупинилася по вул. Люстдорфська дорога, 62, після чого ОСОБА_2 відійшов та залишив транспортний засіб з ключами. ОСОБА_1 залишився чекати його у транспортному засобі. Приблизно через 20 хв., коли ОСОБА_2 повернувся, то дізнався про те, що працівник поліції склав адміністративний протокол на ОСОБА_1 та виписав штраф. Також ОСОБА_2 надав суду водійське посвідчення серії НОМЕР_1 категорії А1, А, В на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції протирічать викладеній у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а за відсутності відеозаписів на підтвердження вини останнього, у суду відсутня можливість надати повну, обґрунтовану правову оцінку його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, безпідставно, оскільки його вина не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є особа, що повторно протягом року вчинила порушення, передбачене частинами 2-4 ст. 126 КУпАП, тобто повторно керує транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом.

Розглядаючи дану справу, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що мало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, наявність складу якого у діях ОСОБА_1 матеріалами справи не доведено.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, є необґрунтованим і не узгоджується з вказаними вище вимогами КУпАП.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, з огляду на вимоги національного законодавства, та, зважаючи на те, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП не доведена, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова