Дата документу 20.05.2024
Справа № 334/1417/24
Провадження № 3/334/832/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Телегуз С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 28.12.2000 року, волонтер Благодійної організації «Благодійний фонд «Гетьманський край», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року до суду з Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №592594, складеного 10.02.2024 року о 11:10 інспектором ВРПП БРВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценко Р.О., 10.02.2024 року о 11:02 в м. Запоріжжя, вул. Незалежної України 2А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dacia Logan», р/н НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці, так і в медичному закладі ухилився шляхом відмови, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом постановки ТЗ на узбіччі. Велась відеофіксація на службову бодікамеру АР00308. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно відомостей Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 повторності за ст.130 КУпАП не має, має посвідчення водія НОМЕР_4 від 20.06.2001 року.

14.03.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з клопотанням, в якому посилався на те, що він є волонтером Благодійної організації «Благодійний фонд «Гетьманський Край», де працюю водієм та здійснює часті відрядження по Запорізькій області та за її межі у зв`язку з перевезенням гуманітарних вантажів. Зі вказаною організацією у нього укладений відповідний Договір про провадження волонтерської діяльності на безоплатній основі з 16.01.2023 року. Він разом з родиною є внутрішньо переміщеною особою з Преображеньської громади Пологівського району Запорізької області.

Прохав при постановленні рішення врахувати вказану інформацію як пом`якшуючі обставини.

24.04.2024 року до суду звернувся Виконавчий директор Благодійної організації «Благодійний фонд «Гетьманський край» ОСОБА_2 з клопотанням про застосування заходів, що пом`якшують відповідальність, в якому посилався на те, що ОСОБА_1 на договірних засадах здійснює діяльність як волонтер в БО «Благодійний фонд «Гетьманський край», його послуги пов`язані з перевезенням благодійної допомоги з різних міст України до м. Запоріжжя з подальшим розвезенням внутрішньо переміщеним особам. Вважають, що застосування відносно останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний період суттєво вплине на роботу фонду, зі свого боку зобов`язуються встановити контроль за поведінкою ОСОБА_1 , провести з ним профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення правопорушень, зокрема за ст.130 КУпАП, регулярно перевіряти стан дотримання ним вимог закону. Зазначили, що ОСОБА_1 в повній мірі визнає провину за вчинене порушення. Вважають, що здійснення останнім волонтерської діяльності, усвідомлення відповідальності, визнання своєї провини є обставинами, що пом`якшують відповідальність.

Прохали за наслідками розгляду справи застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

20.05.2024 року в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, будь-яких заперечень щодо протоколів не надав.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд оцінивши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що матеріали справи свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлені: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №592594 від 10.02.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 10.02.2024 року, відповідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; рапортом поліцейського; відеозаписом події 10.02.2024 року на диску «DVD-R».

Суд, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно ст.34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнається щире розкаяння винного, здійснення останнім волонтерської діяльності.

Відповідно ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Адміністративне стягнення застосовується з метою виховання та запобігання скоєнню нових правопорушень та не має на меті покарання порушника, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" - міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України, тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Також, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15.05.2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ЄСПЛ у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення ЄСПЛ у справі від 02.11.2004 року "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст вказаного положення свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Тому, суд вважає, що при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.

При прийнятті рішення суд враховує вказані ОСОБА_1 обставини та надані ним письмові докази, які є актуальним в період введеного в Україні воєнного стану в результаті збройної агресії російської федерації.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та водієм-волонтером Благодійної організації «Благодійний фонд «Гетьманський край», що підтверджується копією Договору №16/01/23-2 про провадження волонтерської діяльності від 16.01.2023 року та копією посвідчення волонтера, за місцем волонтерства характеризується позитивно, пройшов курси з мінної безпеки, надання першої медичної допомоги та першочергової допомоги при надзвичайних ситуаціях, неодноразово здійснював доставку продуктів харчування та медикаментів до зон активних бойових дій.

Так, на думку суду, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати свої обов`язки за місцем здійснення волонтерської діяльності у важкий для нашої країни час під час війни у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Також суд враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, будь-якої матеріальної шкоди також не спричинено.

Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, суд вважає, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

Враховуючи викладені обставини, визнання ОСОБА_1 своєї вини, особу правопорушника, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суд вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу, але без позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.130, 280-285, 287, 289, 307-308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

У разі несплати штрафу в добровільному порядку протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення стягнення, штраф підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: С.М.Телегуз