Справа №521/6123/24
Номер провадження 3/521/4800/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О.,

секретаря судового засідання Димитрової Н.І.,

за участю прокурора Бараніченка С.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який працює прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/9/24 ОСОБА_1 будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку з отриманням 07 грудня 2023 року доходу (заробітної плати за основним місцем роботи) на суму 134400 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2023 року, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 52 Закону.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставинами, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та пояснив, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП він не мав, що сума нарахованої йому 07 грудня 2023 року заробітної плати у розмірі 134400, 00 гривень йому стала відома лише 28.12.2023 року, і саме в цей день він подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані Національному агентству з питань запобігання корупції. ОСОБА_1 не заперечував, що 07.12.2023 року йому на заробітну платіжну картку було перераховано 108192, 00 гривень без врахування податків та інших відрахувань, що стягуються у передбачений законодавством спосіб. На його думку, у протоколі про адміністративне правопорушення органами НАЗК не зазначено мотиви щодо невчасного повідомлення ОСОБА_1 про отриману заробітну плату за основним місцем роботи. Враховуючи викладене просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши прокурора, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 2684 гривні, а тому в підрахунку законодавчого порогу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2023 року, сума становить 134 200,00 грн.

Згідно з Роз`ясненнями Національного агентства від 29.12.2021 № 11 щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку), доходи включають: заробітну плату (грошове забезпечення), отриману як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом; гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами; дохід від підприємницької або незалежної професійної діяльності; дохід від надання майна в оренду (користування); дивіденди; проценти; роялті; страхові виплати; виграші (призи) у лотерею чи в інші розіграші, у букмекерському парі, у парі тоталізатора; призи (виграші) у грошовій формі, одержані за перемогу та/або участь у спортивних змаганнях, у тому числі аматорських; благодійну допомогу; пенсію; спадщину; доходи від відчуження цінних паперів чи корпоративних прав; подарунки; інші доходи. Відповідно до цих роз`яснень, суб`єкт декларування повинен подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані лише у тому разі, коли розмір нарахованої заробітної плати за половину місяця, виплачений йому на певну дату, перевищує суму в розмірі 50ПМ.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не спростовано як автором протоколу так і прокурором, виплачена ОСОБА_1 заробітна плата станом на 07 грудня 2023 року у розмірі 108192,00 гривень, не перевищує 50 ПМ.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, організація та порядок діяльності якої визначається законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до п. п. 2 та 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять, у тому числі, обласні прокуратури та окружні прокуратури.

У системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура. У структурі обласної прокуратури утворюються підрозділи - управління та відділи. (ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури, серед іншого, є прокурор окружної прокуратури.

Особа, призначена на посаду прокурора, набуває повноважень прокурора після складення Присяги прокурора (ч. 1 ст. 36 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2011 ОСОБА_1 складено Присягу працівника прокуратури, наразі він перебуває на посаді прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси Одеської області, у зв`язку з чим згідно підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/9/24 від 09.04.2024 ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» вчинено адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку із отриманням 07.12.2023 доходу (заробітної плати) на суму 134 400,00 грн.

Так, ч. 2 ст. 1726 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Тобто, об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, полягає в тому, що: 1) у суб`єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; 2) суб`єкт правопорушення не повідомив або несвоєчасно повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Перша складова об`єктивної сторони правопорушення «суттєві зміни в майновому стані» не піддається однозначному тлумаченню, оскільки поняття «майновий стан» законодавчо не визначено, однак зміст такого поняття можливо визначити шляхом розкриття змісту його складових «майно» та «стан».

Згідно з положеннями ст. 190 Цивільного кодексу України майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно, майно особи це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки особи.

Річчю, у визначенні ст. 179 Цивільного кодексу України, є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Стан це сукупність ознак, рис, що характеризують предмет, явище в даний момент відповідно до певних вимог щодо якості, ступеня готовності і т.ін. (Словник української мови. В 11 т. Київ: Наукова думка, 19701980).

Відповідно, майновий стан особи можливо визначити як сукупність матеріальних цінностей, речей, майнових прав та обов`язків, які належать особі в певній кількості та якості.

За таких обставин майновий стан особи характеризується щонайменше двома показниками: 1) кількісним, який можливо визначити в кількості об`єктів або в їх грошовому еквіваленті; 2) якісним рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо.

Так, відповідно до п. 14.1.54. ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді (серед іншого): є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Пунктом 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (162.1.1.); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (162.1.2.); податковий агент (162.1.3.).

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п. 14.1.180. ст. 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, прокурор окружної прокуратури є службовою особою, а податковим агентом, який здійснює перерахування податків Одеська обласна прокуратура ().

Пунктами 168.1.1., 168.1.2., та 168.1.5. ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що: податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу; якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Аналіз вказаних норм Закону свідчить про обов`язок податкового агента утримувати податки з доходів у випадку нарахування (виплати, надання) оподатковуваного доходу.

Таким чином, фізична особа у випадку нарахування їй заробітної плати податковим агентом на час виплати їй заробітної плати не може знати про нараховані та утримані з її доходу податки, а знає лише про фактично отриману заробітну плату, яка надходить на її банківський рахунок.

Факт отримання ОСОБА_1 заробітної плати після вирахування обов`язкових платежів і податків об`єктивно підтверджується податковим агентом Одеською обласною прокуратурою, а саме листом Одеської обласної прокуратури від 12.02.2024 № 07-250ВИХ-24, яким Національному агентству, серед іншого, надано інформацію за грудень 2023 року із зазначенням сум нарахування грошових коштів (по кожному платежу окремо), дат та сум фактичного їх перерахування на банківську картку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно з якою сума нарахованих 07.12.2023 доходів із урахуванням обов`язкових платежів і податків склала 134 400,00 грн, а після вирахування обов`язкових платежів і податків склала 108 192,00 грн.

Крім того, згідно довідки про рух коштів на рахунку, сформованої 28.12.2023 АТ «Райффайзен Банк» () сума зарахованої ОСОБА_1 07.12.2023 заробітної плати склала 108 192,00 грн.

Тобто, 07.12.2023 ОСОБА_1 отримано виплачену заробітну плату у розмірі 108 192,00 грн без врахування податків та інших відрахувань, які стягуються у передбачений законодавством спосіб.

ОСОБА_1 у своїх запереченнях наголошує, що те, що сума нарахованої 07.12.2023 заробітної плати склала 134 400,00 грн йому стало відомо лише 28.12.2023 при спілкуванні в телефонному режимі з прокурором відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , яким рекомендовано заповнити та оприлюднити на офіційному Інтернет сайті НАЗК інформацію щодо суттєвих змін у моєму майновому стані, які мали місце 07.12.2023 та відібрано пояснення з цих питань.

Того ж дня 28.12.2023, тобто з дотриманням 10 денного терміну Національному агентству з питань запобігання корупції ним подано повідомлення про вказані суттєві зміни у моєму майновому стані, таким чином виконано всі вимоги щодо фінансового контролю, визначені Законом України «Про запобігання корупції.

Прокурор в судовому засіданні доводи ОСОБА_1 не спростував.

В матеріалах справи, які зібрані Національним агентством, відсутні докази про те, що ОСОБА_1 була відома сума нарахованого 07.12.2023 доходу.

Не містять матеріали справи також доказів того, що відділом фінансування та бухгалтерського обліку та/чи іншим структурним підрозділом Одеської обласної прокуратури ОСОБА_1 надано належним чином засвідченого розрахунку, листа чи повідомлення щодо суми нарахованої 07.12.2023 заробітної плати та про суми утриманих з нього податків.

Разом з тим, згідно ст. 110 Кодексу законів про працю України та ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Також ця інформація упродовж грудня 2023 року була відсутня в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України та в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (довідки додаються).

Декларування ОСОБА_1 кожного звітного року загальної суми доходу з податками не може свідчити про наявність можливості отримання відомостей про нарахований дохід кожного місяця, оскільки вказану інформацію кожен працівник отримує з Одеської обласної прокуратури одноразово перед заповненням щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

Таким чином в матеріалах, зібраних Національним агентством відсутні докази того, що ОСОБА_1 був обізнаний про суму нарахованого доходу 07.12.2023 доходу та умисно порушив додаткові заходи фінансового контролю, що передбачені ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а тому не можна вважати, що у даному випадку доведено склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що передбачене ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Крім того, необхідно звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, один з примірників якого вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 47-01/9/24 від 09.04.2024 зазначено, що другий примірник протоколу разом з нашими матеріалами направлено за адресою проживання останнього: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, до матеріалів справи Національним агентством не долучено доказів надіслання другого примірнику протоколу про адміністративне правопорушення та копій інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення разом із супровідним листом у конверті з позначкою «особисто», у зв`язку з чим порушено встановлений порядок інформування особи про складання та направлення протоколу до суду та позбавило мене можливості належним чином заперечити факт правопорушення до початку розгляду протоколу судом.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі № 824/1164/18-а (адміністративне провадження № К/9901/33093/19) дійшов висновку про те, що з системного аналізу правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, всупереч наведених вимог законодавства Національним агентством пам`ятка про права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вручалась ОСОБА_1 двічі ще 05.03.2024 та 25.03.2024, що підтверджується наявними в матеріалах листами Національного агентства № 47-01/13455-24 та № 47-01/18811-24.

Таким чином вказаний протокол складено за відсутності належних доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупцією, в розумінні вказаної норми закону, є використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 та «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, крім іншого, суд враховує відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з урахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Так, правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у справі N 761/34041/18, від 31 січня 2018 року у справі N 752/15993/17, від 05 лютого 2018 року у справі 758/8717/17.

Разом із тим, у справі відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували умисел ОСОБА_1 на несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Як убачається за матеріалів справи, ОСОБА_1 не приховував отриманий 07 грудня 2023 року дохід, а саме: заробітну плату за основним місцем роботи на суму 134400,00 грн., про що свідчить подання ним до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 28 грудня 2023 року, тобто одразу, саме в той день коли дізнався про розмір нарахованої заробітної плати за вказаний період.

Те що ОСОБА_1 одразу подав декларацію (повідомлення) про суттєві зміни у майновому стані, як тільки дізнався щодо розміру нарахованої премії за результатом роботи за рік, свідчить про відсутність умислу на приховання інформації стосовно нарахованої йому заробітної плати за основним місцем роботи, в тому числі це підтверджує що ОСОБА_1 не переслідував будь-який корупційний інтерес.

Вказані обставини у своїй сукупності, на думку суду, спростовують умисел ОСОБА_1 на приховування отриманого доходу. Корисливого мотиву чи мети приховати відомості, які підлягають декларуванню, у діях ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, у даному випадку відсутність у ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-6, 245, 247, 251, 252, 278, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси.

Суддя: І.О. Поліщук