ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1171/24

Номер провадження 3/495/729/2024

02 травня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Південного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

12.02.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №308345 від 05.02.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 Кодексу, із таким формулюванням: 05.02.2024 о 20:10 прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км 600м) на відстані 3900м від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетину державного кордону з України до Республіки Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною і Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608, на території Білгород-Дністровського району Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль».

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП з таких підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З`ясовуючи обставини справи, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ 308345 від 05.02.2024; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; рапорт від 05.02.2024; схему місця виявлення порушника державного кордону від 05.02.2024.

Поставлене у провину адміністративне правопорушення у даній справі спростовується ухвалю Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.2024 про арешт майна.

У даному випадку суд звертає увагу, що за подією спроби незаконного перетину державного кордону ОСОБА_1 внесено відомості в ЄРДР за № 0000139 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення на підставі частини четвертої статті 358 КК України (використання завідомо підробленого документа); ухвалою слідчого судді від 20.02.2024 зафіксовано виявлення і вилучення під час огляду місця події 05.02.2024 у період часу 22:32 22:40 год. на території контрольно прикордонного посту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований на 49 км автошляху М-15 (Одеса-Рені) наступні документи: довідку ВЛК №2469 від 16.06.2023 видана ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 16.06.2023, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_1 .

Вищевказаною ухвалою також зафіксовано, що 05.02.2024 о 18:39 год. за адресою: АДРЕСА_2 , було зупинено на пункті пропуску громадянина ОСОБА_1 , який пред`явив співробітникам СБУ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 16.06.2023, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_1 та довідку ВЛК №2469 від 16.06.2023 видана ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_1 .

Вказані обставини дають підстави для висновку, що паспорт, довідку військово-лікарської комісії, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_1 надавав уповноваженій особі Прикордонної служби під час проходження контролю у пункті пропуску «Маяки».

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.02.2024 не вказано про наявність у ОСОБА_1 вказаних документів з ознаками підробки під час перебування в КрП «Маяки»; такий протокол також не містить посилань на те, якого саме документу для отримання дозволу на перетин кордону та якого саме органу влади не надав ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16- річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Аналізуючи об`єктивну сторону правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП, особа (потенційний правопорушник) у момент виявлення правопорушення має вчиняти певні активні дії: перетинання або здійснення спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724, далі - Правила) з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2-6 цих Правил визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які відповідно до висновку військово-лікарської комісії визнані тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я.

У свою чергу, суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення № 308345 від 05.02.2024 не містить вказівок про надання ОСОБА_1 будь-яких документів під час проходження контролю 05.02.2024; лише констатовано спробу незаконного перетину. Водночас, тверджень про недостовірні відомості про особу у поданих документах протокол і додані до нього матеріали не містять. Доказів про підроблення цих документів суду не надано. Також посилання у протоколі на порушення ОСОБА_1 статті 9 Закону України «Про державний кордон України» не конкретизоване без посилання на жодну із 9 частин вказаної норми.

За статтею 9 КУпАП адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Після виявлення факту вчинення правопорушення особа, що його складає (прикордонник) зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №308345 за частиною 1 статті 204-1 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Адміністративними матеріалами, на підставі яких ОСОБА_1 ставиться у провину спроба незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова без дозволу відповідних органів влади, не доведено склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 204-1 Кодексу, зокрема його об`єктивної сторони. У даному випадку суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на те, якого саме дозволу на перетин кордону та якого саме органу влади не надав ОСОБА_1 ; не зафіксовано надання будь яких документів, які могли бути підставою для законного перетину державного кордону.

Як зазначено в статті 247 Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 27, 204-1, 221, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

провадження у справі №495/1171/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф.Волкова