П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/817/24

Провадження № 3/348/440/24

23 травня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт № НОМЕР_1 , виданий 23.03.2018, орган видачі 2621, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст. 124 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 01.04.2024 о 15 год. 05 хв. в с. Добротів по вул. Українській, водій, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz C180, державний номерний знак НОМЕР_3 , перед початком обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом Jeep, державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався попутньо та повертав на вулицю Грушевського, чим порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він рухався по головній дорозі, перед обгоном включив поворот, переконався, що позаду нікого немає, порівнявшись з автомобілем, який він обганяв (Jeep), той автомобіль почав різко повертати вліво, сталося зіткнення, після чого він різко взяв вліво, з`їхав з дороги у вулицю, де зіткнувся зі стовпом. Потерпіла машина також з`їхала з місця зіткнення в цю ж вулицю і стала напроти нього. Зараніше на автомобілі Jeep поворот включений не був, водій включив поворот прямо перед поворотом. Не вважає себе винуватим у вчиненні ДТП, оскільки ніяких правил дорожнього руху він не порушував.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона від`їжджала від магазину, виїхала на дорогу та рухалася прямо, оскільки їй потрібно було звертати ліворуч, вона заздалегідь включила поворот, бачила, що позаду неї рухається автомобіль приблизно за 200-250 метрів, попереду автомобілів не було, з вулиці, в яку вона повертала, також ніяка машина не виїжджала, коли вона почала звертати у вулицю, відчула сильний удар, пригальмувала, побачила, що другий автомобіль в`їхав у паркан на вулиці, на яку вона повертала, зупинилася, водій з Mercedes-Benz вийшов зі свого автомобіля та почав на неї кричати, що вона не включила поворот, але він у неї був включений заздалегідь, після чого вона з`їхала з дороги і зупинилася на вулиці, навпроти автомобіля Mercedes-Benz.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Пунктом 14.6 Правил дорожнього руху передбачено, що обгін заборонено a) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві та більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого), проте, в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено жодного підпункту даного пункту.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із первісних джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення має бути складений у строгій відповідності із вимогами Закону.

Протокол про адміністративне правопорушення є формою викладу адміністративного звинувачення, де може бути зазначений перелік можливих доказів вини правопорушника.

Суть адміністративного правопорушення зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення, що прямо передбачено ст. 256 КУпАП.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя, розглядаючи справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.14.6 Правил дорожнього руху. При цьому в протоколі не зазначене який саме підпункт (яких є вісім) пункту 14.6 Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , тобто, адміністративне звинувачення є неконкретизованим, що порушує право особи захищатися від пред`явленого обвинувачення. Суд самостійно не може ви йти за межі пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте, суду не надано беззаперечних та переконливих доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та яких саме, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а тому, враховуючи, що всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже , провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 124, п. 1 ст. 247, 251, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко