КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Київ

Справа № 756/1834/24

Провадження № 33/824/2630/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івасина Олександра Романовича , подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 721211, 20.01.2024 о 09 год. 20 хв. в м. Києві, по вул. Г. Дніпра, буд. 41/51, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest - 6820 ARНК-0522. Результат тесту позитивний: 0,52‰. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9 А ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з такою постановою, Івасин О.Р. , який діє в інтересах ОСОБА_2 , 16 квітня 2024 року подав через Оболонський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд врахував докази у справі, які є недопустимими, оскільки отримані з порушенням норм законодавства України, зокрема, в акті огляду на стан сп`яніння не зазначена дата та час такого огляду, не зазначено номеру приладу Аlkotester 6820.

Номер протоколу, до якого додавався тест, яким встановлено розмір алкоголю 0,52‰, має виправлення у чотирьох цифрах, що на думку апелянта, вказує на те, що інспектором допущено виправлення у вигляді наведення на першочергових цифрових знаках інших цифр.

Зазначає, що в акті огляду, складеного ОСОБА_3 підпис ОСОБА_2 суттєво відрізняється від підпису ОСОБА_2 на протоколі, що не може вважатися згодою ОСОБА_2 з результатами огляну на пристрій «Драгер», тому поліцейський і склав направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте у строки, встановлені нормативними документами не доставив, а якщо доставив, то не додав результатів такого огляду.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що постанову від 05.04.2024 було опубліковано в ЄДРСР 11.04.2024. З текстом постанови захисник ознайомився 15.04.2024 з відомостей в реєстрі. Ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні сам захисник копії постанови не отримували.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Івасин О.Р. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково пояснив, що зупинка ОСОБА_2 була безпідставною, оскільки вона не порушувала правил дорожнього руху, проїхавши на жовтий сигнал світлофора, а постанова про накладення адміністративного стягнення щодо цих обставин також оскаржується в адміністративному порядку.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, враховуючи, що у судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник не були присутні, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.2024 була опублікована в ЄДРСР 11.04.2024, матеріали справи не містять доказів вручення чи отримання копії постанови, а апеляційна скарга подана 16.04.2024, тобто в межах 10-денного строку з дня ознайомлення захисником із повним текстом постанови, з метою забезпечення права на захист та справедливий судовий розгляд апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи стосовно керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 721211 від 20.01.2024, висновком приладу Драгер, де зафіксовано результат 0,52 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.01.2024 та відеозаписом з бодікамери №477763, 472263.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння апелянтом не заперечується, а тому апеляційний суд вважає його доведеним та неспростованим і в цій частині постанову суду першої інстанції не переглядає.

Доводи апеляційної скарги зводяться до процесуальних порушень, допущених зі сторони поліцейських, що, на думку апелянта, призводить до недопустимості доказів, які містяться в матеріалах справи. Проте погодитися із такими доводами апеляційний суд не може та відхиляє їх як безпідставні та необґрунтовані з огляду на таке.

Щодо виправлення у чеку «Драгера» у графі «до протоколу» апеляційний суд звертає увагу, що інші відомості, зазначені у цьому чеку повністю відповідають тим обставинам події, що були зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського. Зокрема, відповідають дійсності системні показники щодо дати та часу проведення огляду, а також щодо результатів тесту про наявність у повітрі, що видихає ОСОБА_2 , алкоголю 0,52 проміле. Тому вказане виправлення не свідчить про приналежність цього чеку до результатів оглядну на стан сп`яніння іншого водія, а, ймовірно, є виправленням, допущеним при його заповнені, описки поліцейського.

Апеляційний суд також звертає увагу, що із таким результатом алкотестеру «Драгер» була згодна ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис на чеку та акті огляду, а також відсутність зафіксованих заперечень як в протоколі, так і на долученому до нього відеозаписі.

Заперечення апелянтом дійсності підпису ОСОБА_2 на чеку «Драгера» апеляційний суд сприймає як намагання штучно створити підстави для ставлення під сумнів дійсності результату тесту, а тому відхиляє за відсутністю обґрунтованих підстав сумніватися у справжності підпису ОСОБА_2 на чеку «Драгера».

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про «формальне» складення направлення без реального доставлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан сп`яніння з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічна норма міститься у п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_2 погодилася на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та була згодна із результатом такого огляду (9:28:00-9:29:00). А тому складення Направлення у даному випадку взагалі не було необхідним, оскільки для направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не було підстав.

Доводи захисника ОСОБА_2 щодо безпідставності зупинки ОСОБА_2 апеляційний суд відхиляє та зазначає таке.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1276034 від 20.01.2024 водій ОСОБА_2 керуючи ТЗ проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.

За приписами п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Таким чином, оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не впливає на правомірність подальших дій поліцейських щодо складення матеріалів про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки станом на 20 січня 2024 року поліцейські діяли відповідно до вимог законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не наводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності при змістовній згоді із результатами провадження у справі.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, змістовне визнання апелянтом факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується головним чином відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та чеком з приладу «Драгер», вже утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження апелянта не спростовують та не заперечують такої кваліфікації його дій.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу Івасина Олександра Романовича , подану в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа