ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/3344/23 Номер провадження 33/814/617/24Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П. -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 на користь держави.

Судом встановлено, що 30 листопада 2023 року о 11:55 год в смт Градизьк по вул. Першотравнева, буд.3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN-MAXIMA д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість шкіри, тремтіння кінчиків пальців), від проходження повного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року не може погодитися. На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Крім того, апелянт посилався на те, що запис не є безперервним та докази зазначені в протоколі не відповідають назві та номеру, тому є недопустимими, зазначає що, суд не звернув увагу на той факт, що при затриманні ОСОБА_1 не було попереджено про його права, не було запропоновано юридичну допомогу захисника, що в подальшому призвело до порушення права на захист. Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що постанову судді Глобинського районного суду від 24 січня 2024 року отримав лише 09.02.2024 року, в свою чергу повістки про призначене судове засідання не отримував.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Данною постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 30 листопада 2023 року о 11:55 год в смт Градизьк по вул. Першотравнева, буд.3, керував транспортним засобом NISSAN-MAXIMA д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість шкіри, тремтіння кінчиків пальців), від проходження повного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2023 року серії ААД № 296327; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №988764, складеною відносно ОСОБА_1 ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 листопада 2023 року; повідомленням ВП №1 КРУП, згідно даних ІПНП «ГСЦ Посвідчення водія» у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відомостями ГСЦ МВС наявний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданий сервісним центром НОМЕР_3 ; відеозаписом фіксації вчинення правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта проте, що ОСОБА_1 не порушував правила дорожнього руху та у поліцейських не було жодних підстав мене зупиняти та затримувати, суд апеляційної інстанції відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого відеозапису до матеріалів справи, вбачається, що (хронологічний відрізок 11:52:10 - далі триває) працівниками поліції був зупинений транспортний засіб NISSAN-MAXIMA без номерного знаку, водієм якого був ОСОБА_1 .. Працівниками поліції були виявлені в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість шкіри, тремтіння кінчиків пальців(хронологічний відрізок 11:58:34 далі триває), працівниками поліції було роз`яснено відповідно до норм законодавства порядок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки його відмови, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Прибувши в медичний заклад, на питання лікаря нарколога «чи вживали наркотичні речовини?, ОСОБА_1 відповів, «так, тиждень тому», провівши аналіз сечі було виявлено в останнього наркотичні речовини, в подальшому відмовився від дослідження аналізів, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, через порушення правил п.2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду та роз`яснено права ОСОБА_1 відповідно до норм законодавства.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє дані доводи, так як матеріали містять докази вини ОСОБА_1 , а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2023 року серії ААД № 296327; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №988764, складеною відносно ОСОБА_1 ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 листопада 2023 року; повідомленням ВП №1 КРУП, згідно даних ІПНП «ГСЦ Посвідчення водія» у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відомостями ГСЦ МВС наявний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданий сервісним центром НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин