Справа № 161/7602/19
Провадження № 3-в/161/32/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 18 квітня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали подання Луцького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» для вирішення питання про давність виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

11.06.2019 постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

02.07.2019 вищевказана постанова суду надійшла та прийнята до виконання Луцького міськрайонного відділу Філії Державної Установи «Центр пробації» в Волинській області (далі - Центр пробації).

01.04.2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло подання Луцького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» для вирішення подання про давність виконання судового рішення.

В обґрунтування подання зазначено, що в результаті перевірок було встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , при виході за вказаною адресою, ОСОБА_1 був відсутній, було повідомлено, що він виїхав на постійне місце проживання у російську федерацію.

На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 ОСОБА_1 був оголошений у розшук.

Станом на 28.03.2024 ОСОБА_1 до відділу пробації не з`являвся.

На підставі викладеного та посилаючись на положення ст. 304 КУпАП, просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Розглянувши подання Центру пробації та додані матеріали, приходжу до такого висновку.

Згідно з ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Судом встановлено, що постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 було звернено до виконання.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

ОСОБА_1 покарання у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт не відбув, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення, зважаючи на його обізнаність про накладення на нього такого покарання.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи органом пробації не вживалися, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення передчасно.

Факт неприбуття ОСОБА_1 до органу пробації для виконання постанови суду не скасовує необхідність її виконання та не спростовує факт можливого ухилення останнього від відбування суспільно корисних робіт, тому не звільняє його від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Таким чином, неприбуття останнього до органу пробації не є обґрунтованою підставою для звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, зважаючи на законодавчо передбачений спеціальний механізм взаємодії між державними органами, використання якого передусім передбачено з метою виконання судових рішень без невиправданих затримок.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 304, 325-4 КУпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволені подання Луцького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про вирішення питання про давність виконання судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Л.М. Присяжнюк