Справа №: 148/647/24
Провадження №: 3/148/357/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: Ковганича С.В.

за участю правопорушника ОСОБА_1

захисника Стоян А.С.

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув матеріали, які надійшли з Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 135211 від 10.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме, що він 10.03.2024 о 00:30 год. в с. Крищенці Тульчинського району керував автомобілем «Мерседес», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотесту «Драгер».

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вини у вчиненні даного правопорушення не визнав і пояснив, що 10.03.2024 він разом зі своєю дівчиною був запрошений в гості до свого товариша в м. Тульчин. Приблизно о 18:00 год. він попросив свого діда ОСОБА_2 завезти їх в м. Тульчин на, що останній погодився і завіз його з дівчиною у м. Тульчин. Перебуваючи в гостях у друзів він випив один келих шампанського. Ввечері приблизно об 23:00 год. він зателефонував діду і попросив щоб той приїхав в м. Тульчин і забрав їх з дівчиною від друзів. Дід приїхав і вони поїхали додому у с. Крищенці Тульчинського району. Майже під`їжджаючи до села вони були зупинені працівниками поліції. Так як дід має хворобу хребта йому важко швидко вставати із за керма, йому потрібно протягнути ногу лише тоді виходити. Працівники поліції коли підійшли до автомобіля і побачили що дід витягує ногу начебто перекинувши її із пасажирського сидіння на водійське припустили, що вони помінялися місцями, про те це було не так. Він вийшов з автомобіля із переднього пасажирського сидіння і підійшов до працівників поліції на, що працівники поліції почали одразу кричати про те, що вони помінялися місцями з дідом, і що він був за кермом, а не дід. Він їм пояснював, що за кермом був дід, а не він, але усі його пояснення працівники поліції не брали до уваги і повідомили, що відносно нього буде складено протокол за керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Він заперечив даний факт на, що працівники поліції повідомили, що заберуть автомобіль. Налякавшись він погодився з працівниками поліції на те, що начебто він керував автомобілем і відносно нього буде складено протокол за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП. Пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення були написанні під тиском та в під диктовку працівників поліції, оскільки повідомили, що заберуть автомобіль на арештмайданчик. Вважає, дії працівників поліції за керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не правомірними, а притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення безпідставним. Оскільки він не керував транспортним засобом взагалі.

Захисник правопорушника, адвокат Стоян А.С., в судовому засіданні вказала на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі на підставі ст. 247 ч. 1 п.1 КУпАП. При цьому також вказала на порушення зі сторони працівників поліції вимог КУпАП щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, який не містить зазначення долучених доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 та не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки за своєю природою він не є самостійним беззаперечним доказом. Сам лише протокол про адміністративне правопорушення та надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського не є належними доказами стану алкогольного сп`яніння. Крім того, вказала, що наданий відеозапис, не може бути належними та допустимими доказами, так як не відповідає матеріалам справи та проведений з порушенням вимог законодавства, оскільки не містить звуку.

Вважає, дії працівників поліції не законними, а притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП безпідставним, що є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо останнього з підстав встановлених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 10.03.2024 приблизно о 18:00 год. його онук Дерев`яга Ростислав попросив його завезти їх з дівчиною у м. Тульчин в гості до друзів і запитав одразу чи він не зможе їх потім ввечері забрати назад додому на, що він погодився. Він завіз дітей і повернувся додому. Приблизно об 23:00 год. онук Ростислав зателефонував йому і сказав, щоб вже їхати за ними. Він поїхав, забрав їх і вони поїхали додому в с. Крищенці Тульчинського району, за кермом був він. Вже поблизу села їх зупинили працівники поліції. Підійшовши до автомобіля працівники поліції повідомили, що він з онуком помінялися місцями, начебто онук був за кермом, оскільки побачили, що він витягує ногу зі сторони пасажирського сидіння. Він пояснював працівникам поліції, що має хворобу хребта і щоб вийти з автомобіля йому потрібно протягнути ногу лише тоді виходити. Всі його пояснення працівники поліції не брали до уваги і почали складати протокол за керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння на онука, оскільки від нього було чути запах спиртного і вважали, що онук керував автомобілем, проте це не так. При цьому сказали, якщо той не погодиться на складання протоколу, то автомобіль вилучать на арештмайданчик

Свідок ОСОБА_3 дала пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 , однак додала, що з автомобіля після зупинки працівниками поліції не виходила, і про що розмовляли її хлопець Ростислав з працівниками поліції вона не чула.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 10.03.2024 (а.с. 2), акт та направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.4,5), чек алкотесту «Драгер» (а.с.4), СD диск з відеозаписом, який належить Тульчинському РВП (а.с.6), приходжу до наступних висновків.

Диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 135211 від 10.03.2024 на переконання суду за своїм змістом не відповідає вимогам ст. ст. 251, 256 КУпАП, оскільки зазначена у протоколі інформація не відповідає долученим до матеріалів справи документам та показам в судовому засіданні самого правопорушника та свідків. Достовірно не встановлено факт перебування водія ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Дії працівників поліції не відповідають вимогам Інструкції, КУпАП та нормативно-правовим актам.

Оглянутий відеозапис, який долучений до матеріалів справи на переконання суду не відповідає вимогам ст.. 251 КУпАП, оскільки не містить звуку відеофіксації правопорушення, а також доказів саме керування автомобілем водієм ОСОБА_1 10.03.2024 в с. Крищенці Тульчинського району з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Судом до Тульчинського РВП надсилався лист з інформацією про відсутність звуку на наданому до суду запису відеофайлів з нагрудної камери відеореєстратора патрульного про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Однак органом поліції, інформація викладена в листі, а також посилання суду на те, що дакази мають надаватись органам, який складав протокол про адміністративне правопорушення була повністю проігнорована, не було надано суду належного запису відеофайлів, які містили б звук, а також не було надано будь-яких даних, які підтверджують наявність об`єктивних підстав для їх невиконання.

Суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оскільки наданий відеозапис, не може бути належними та допустимими доказами, так як не відповідає матеріалам справи, показам правопорушника, свідків та проведений з порушенням вимог законодавства, оскільки не містить звуку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність настає саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не встановлено, того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, отже на думку суду відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони зазначеного правопорушення, які є обов`язковою складовою будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провівши аналіз зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , працівником поліції в повній мірі не дотримано вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП. Дії працівників поліції не відповідають вимогам Інструкції, КУпАП та нормативно-правовим актам зазначеним вище.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення працівником поліції не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ст. 129 п. 2 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В зв`язку з відсутністю об`єктивних доказів у справі, суд позбавлений можливості встановити винність чи невинність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

З урахуванням пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі відлягає закриттю на підставі п. 1, ч. 1, ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 130, 247 п.1, 245, 256, 280, 284, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП провадженням закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: