КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1517/24 Головуючий у І інстанції Шмигельський Д.І.
Провадження № 33/824/2857/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість, незаконність та невмотивованість, прийняту з грубим порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року скасувати, провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки матеріалам справи про адміністративне правопорушення, якими не підтверджується поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, не може бути взятий до уваги судом в якості доказу, за відсутності інших доказів на підтвердження зазначених у ньому обставин.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6944742 від 06.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 126 КупАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, підтверджує лише наявність адміністративного проступку, вчиненого 06.05.2023 року, однак не підтверджує та не може підтверджувати факту адміністративного правопорушення від 26.01.2024, що є предметом розгляду у даній справі.

Щодо доданого до матеріалів справи відеозапису з боді-камери 473870, він не може бути взятий до уваги, в якості належного доказу, оскільки з відеозапису не вбачається, хто саме здійснював рух (керування) транспортним засобом «Subaru Lеgasy», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, відеозапис не містить моменту приїзду працівників поліції до транспортного засобу «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , а бо його зупинки останніми.

Скаржник вважає, що у даному випадку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що як вбачається з відеозапису з боді-камери 473870, перед початком переходу до складення адміністративного матеріалу за ч. 5 ст. 126 КУпАП та/або перед пропозицією ОСОБА_1 підписати та отримати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП співробітниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі не запропоновано надати пояснення по суті порушення.

Отже, співробітником поліції порушено процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що не було враховано судом першої інстанції та є безумовною підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки оскаржувана постанова була винесена за його відсутності, про розгляд справи Деснянським районним судом м. Києва ОСОБА_1 обізнаним (повідомленим) не був, що підтверджується матеріалами справи №754/1517/24, з яких вбачається, що всі повістки були повернуті до суду у зв`язку із закінченням строку зберігання.

При цьому, у відповідних повістках вказаний невірний індекс поштової адреси скаржника - 02099, замість 02091.

Про оскаржувану постанову скаржнику стало відомо від своєї сестри 20 квітня 2024 року, яка отримала її у поштовій скриньці, 22 квітня 2024 року останній подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №754/1517/24, з якими ознайомився 23 квітня 2024 року.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що скаржник з 10 травня 2023 року по даний час перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим не проживає / не перебуває за місцем реєстрації місця проживання та не міг отримувати ні судові повістки, ні оскаржуваної постанови суду у даній справі.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Забродський В`ячеслав Вікторович підтримав її доводи, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати її, провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що 26 січня 2024 року о 13 годині 51 хвилин по вул. Космонавта Поповича, 18 в м. Києві водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, керував автомобілем марки «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №531897 від 26 січня 2024 року, складеному у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та який ОСОБА_1 відмовився підписати без жодних на те причин;

- в довідці старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітана поліції Сергія Касько, про те, що згідно обліково-реєстраційних баз даних УПП у м. Києві ДПП інформаційного порталу Національної поліції МВС України було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП від 06 травня 2023 року, тому відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП при повторному вчинені будь-якого з порушень, передбачених ч.ч. 2,4 цієї статті просить суд кваліфікувати дану адміністративну справу за ч.5 ст. 126 КУпАП, крім того, у довідці вказано, що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами станом на 26 січня 2024 року не отримував;

- в належним чином завіреній копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6944742, яка надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві на виконання запиту суду, та відповідно до якої ОСОБА_1 06 травня 2023 року керуючи транспортним засобом «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , 06 травня 2023 року о 10:27 год. рухався по трасі М01 71КМ рухався зі швидкістю 101 км/год., чим перевищив встановлене обмеження шв. рух більше ніж на 0 км/год., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП;

- на відеозаписі з боді камери №473870, на якій зображені події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № ААД №531897 від 26 січня 2024 року.

Тобто, наявність постанови серії ЕАС №6944742 від 06 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. свідчить про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений у постанові Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом відхиляються судом, оскільки будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі обставин ОСОБА_1 при складанні протоколу не зазначав, пояснення щодо не керування транспортним засобом не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не керував транспортним засобом, відхиляються судом, так як з наявного в матеріалах відеозапису вбачається, що заперечень щодо керування автомобілем «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , під час спілкування з працівниками поліції, не висловлював, а лише був незгодний з причиною зупинки та не хотів надати працівникам поліції посвідчення водія та будь-який документ для встановлення його особи.

Крім того, апеляційний суд розцінює вказані твердження щодо не керування автомобілем, як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Також, в суді апеляційної інстанції не надано доказів наявності у ОСОБА_1 прав на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Забродського В.В. про те, що керування автомобілем «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 здійснювала інша особа, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних відомостей про вказану адвокатом особу в матеріалах справи не міститься.

Щодо доводів апелянта про те, що працівниками поліції не було повідомлено причини зупинки транспортного засобу, то із дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 причину зупинки, а саме повідомив про те, що останній під час керування автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що співробітниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі не запропоновано надати пояснення по суті порушення, апеляційний суд критично оцінює, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції пояснили, що на ОСОБА_1 буде складено постанову за ст. 126 КУпАП, оскільки у нього при собі не має реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення на право керування транспортним засобом, роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, право на адвоката та право на оскарження постанови.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Київ від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній