Справа № 161/2729/24 Провадження №33/802/353/24 Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28.01.2024 о 00:45, в м. Луцьку на вул. Виробнича, 34, керував транспортним засобом AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, так і у закладі охорони здоров`я, всупереч вимогам п.2.5 ПДР України, відмовився.

Не погодившись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, ОСОБА_1 вказує, що транспортним засобом не керував. З відеозапису, наявного в матеріалах справи, не вбачається факт зупинки працівниками поліції автомобіля, а тим більше керування ним транспортним засобом. У зв`язку з вказаним, апелянт вважає подальші дії працівників поліції, а саме пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, незаконними та такими, що суперечать нормативно правовим актам.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримував та просив постанову скасувати і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому, його винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №417421 від 28.01.2024 (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.01.2024 (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 28.01.2024 (а.с.7).

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч.1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Основні доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до відсутності в матеріалах справи доказів, які вказують на керування транспортним засобом саме ним, однак, на переконання апеляційного суду, вони є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Так з відеозапису №..export вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції вказує, що транспортний засіб не рухався.

Однак, відповідно до пояснень ОСОБА_2 , транспортний засіб Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_1 28.01.2024 о 00:45 здійснював дрифт на паркові на вул. Виробничі 34 у м. Луцьку. Після чого транспортний засіб був зупинений працівниками поліції (а.с.5).

Такі пояснення свідка узгоджується з розмовою працівників поліції із заявником, який через телефон повідомляв перших про місцезнаходження порушників (а.с.7).

З наведеного можна висновувати, що транспортний засіб Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у русі, що спростовує твердження ОСОБА_1 про протилежне.

Також відеозаписом №..export зафіксовано, що коли поліцейський підійшов до транспортного засобу Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_1 , на передньому пасажирському та на задньому сидінні сиділи дві особи чоловічої статті. На водійському місці нікого не було. Вказані особи стверджували, що ніхто з них не керував транспортним засобом. Про будь-яких осіб, які були за кермом, працівникам поліції при спілкуванні вони не повідомляли, а лише заперечували факт керування автомобілем ОСОБА_1 ..

Проте, з вказаного відеозапису вбачається, що працівником поліції було зафіксовано переміщення особи з водійського сидіння на заднє пасажирське, в подальшому вказаною особою виявився ОСОБА_1 (а.с.7).

З огляду на зазначене, працівниками поліції правильно встановлено особу водія, щодо якого було складено відповідні адміністративні матеріали.

Резюмуючи наведене, твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є лише способом захисту, метою якого є уникнення ним від адміністративної відповідальності, яка згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

Крім зазначеного, з вказаного вище відеозапису вбачається, що працівниками поліції було ознайомлено ОСОБА_1 з причиною зупинки, озвучені виявлені у нього ознаки сп`яніння, неодноразово запропоновано першому пройти тести на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, на що порушник вказував про не керування ним автомобілем та відмовився пройти відповідний огляд, роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.7).

Таким чином, виходячи з розвитку подій, які зафіксовані на бодікамери працівників поліції, поведінка ОСОБА_1 була правильно оцінена поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже порушник вчиняв дії спрямовані на ухилення надання відомостей щодо своєї особи та фактичних обставин події.

Виходячи з зазначеного, дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповідали вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та вимогам ст.266 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Враховуючи вказане, зазначені та інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги апелянта, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи вказане вище, підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов