КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/2468/24Головуючий у І інстанції: Федосєєв С.В.
Провадження №33/824/1977/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 29лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 29лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, невірно оцінив докази, які містяться в матеріалах справи та доводять її непричетність до дорожньо-транспортної пригоди.

Стверджує, що на відеозаписі з камер відеоспостереження «Безпечне місто», долученому до матеріалів справи, вбачається, що двері трамваю не були відчиненими в той час, як вона рухалась повз нього. Вони відчинились лише після того, якїї автомобіль проїхав повз трамвай та виїхав за межі зупинки громадського транспорту. В цей час пішохід ОСОБА_2 раптово вийшла на проїзну частину дороги, тому вона не встигла відреагувати, внаслідок чого пішохід вдарилась рукою об праві передні двері.При цьому, вона не відчула, як її автомобіль зачепив пішохода, а лише почула легкий стук по автомобілю. Подивившись у дзеркало заднього огляду та не побачивши жодних ознак ДТП, так як ОСОБА_2 в цей час вже повернулась на зупинку громадського транспорту, вона продовжила рух, не зупиняючись.

Звертає увагу, що пунктом 17.2 протоколу про адміністративне правопорушення від 09.01.2024 року, складеним відносно неї, встановлено, що на транспортному засобі відсутні будь-які сліди та речові докази, які характерні для даного ДТП. Пошкодження, зазначені в пункті 17.1 цього протоколу, утворились на транспортному засобі раніше та не мають ніякого відношення до ДТП, що сталося 09.01.2024 року.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 подала доповнення до апеляційної скарги, у яких уточнила, що визнає себе винною у тому, що вона одразу не зупинилась та залишила місце події. Разом із цим, свою вину у вчиненні ДТП заперечує.

За результатами апеляційного розгляду просить змінити постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року та накласти на неї більш м`яке адміністративне стягнення.

В обґрунтування такої позиції просить врахувати, що вона має водійський стаж керування транспортними засобамипонад 30 років, раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувалась. Наразі вона є фізичною особою-підприємцем, має трьох дітей, один з яких неповнолітній та перебуває на її утриманні. Чоловік ОСОБА_3 не працює у зв`язку із важкою хворобою, а саме складною формою цукрового діабету, має діабетичну ангіопатію нижніх кінцівок, діабетичну периферійну полінейропатію сенсорно-моніторної форми, інші супутні хронічні захворювання. Фактично вона є єдиним годувальником в сім`ї. Крім цього, автомобіль нею використовує в роботі, оскільки часто їздить у відрядження до інших міст. Також зазначає, що вона страждає на бронхіальну астму ІІІ ступеню і не може пересуватися громадським транспортом за станом здоров`я. У зв`язку із цим ОСОБА_1 просить не позбавляти її права керування транспортними засобами, оскільки це негативно вплине на її роботу та утримання сім`ї.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Литвиненко А.В. на підтримку апеляційної скарги зі змінами, потерпілої ОСОБА_2 та їїзаконного представника ОСОБА_4 та які заперечували проти апеляційних вимог та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 09.01.2024 року о 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем «SCODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , повулиціПразькій, 21 в місті Києві,допустила порушення п.2.3(б), та п. 18.8 Правил дорожнього руху України, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, не зупинилась, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_2 , яка йшла в бік відчинених дверей трамваю, що стояв на зупинці, посадка/висадка якого проводилась із проїзної частини, та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , що призвело до пошкоджень транспортного засобу технічного характеру з матеріальними збитками та отримання тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 09.01.2024 року о 16 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки «SCODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Празькій, 21 в місті Києві, порушила п. 2.10(а, д) Правил дорожнього руху України, а саме будучи причетною до ДТП з пішоходом ОСОБА_2 , залишила місце ДТП, не дочекавшись приїзду працівників поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Розглянувши справу у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, суддя обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах провадження.

Пунктом 2.3(б) ПДР України, який ставиться у просину ОСОБА_1 , передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 8.18 ПДР України визначено, що водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній. Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері.

Пунктом 2.10. ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вірно встановив суд першої інстанції, з наявного в матеріалах справи відеозапису чітко вбачається, що трамвай здійснив зупинку, в цей час водій транспортного засобу «SCODAFABIA», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , продовжила рух, та переднім боком свого транспортного засобу вдарила пішохода ОСОБА_2 , від чого остання впала на проїжджу частину. Після цього, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 призупинився та продовжив рух далі. Пішохід ОСОБА_2 після цього встала та повернулась на зупинку громадського транспорту.

Разом із тим, в матеріалах справи наявний Консультативний висновок № md_1028174 від. 09.01.2024 року (а.с.32), з якого вбачається, що пацієнт ОСОБА_2 мала забій м`яких тканин лівого передпліччя. Дане ушкодження було заподіяне потерпілій внаслідок зіткнення із транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами доводиться порушення ОСОБА_1 пп.2.3(б), 18.8, 2.10 ПДР України, що вказує на наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 фактично визнала свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, щиро розкаялась та просила пом`якшити адміністративне стягнення.

Відповідно до положень ст.33 КУпАП стягнення за адміністративні правопорушення накладаються у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд апеляційної інстанції враховує надані ОСОБА_1 доповнення та визнає їх такими, що пом`якшують відповідальність за вчинені адміністративні правопорушення, які дають законні підстави для накладення на ОСОБА_1 більш м`якого адміністративного стягнення, ніж позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, діючи у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП, вважає за необхідне змінити постанову в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу, що буде достатнім для запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік- змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по ст.ст.124, 122-4 КУпАП, визначене за правилами ст.36 КУпАП, до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить3400 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз