Справа № 446/988/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 33/811/830/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Мельник Л.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мельник Л.І. на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі - закрито.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №555940 від 22 квітня 2024 року, 20.04.2024 о 20:00 год., ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного і психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме чинив на останню психологічний тиск.

На згадану постанову представник ОСОБА_1 адвокат Мельник Л.І. подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з грубим порушенням матеріального та процесуального права.

Стверджує, що саме він потерпає від домашнього насильства, як психологічного так і фізичного. Подія, яка відбулася 20 квітня 2024 року залишила наслідки для нього, опіки частини тіла, що призвели до втрати працездатності, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Наголошує про те, що аналізуючи Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, заповнену 20 квітня 2024 року, можна дійти висновку, що поліцейський без об`єктивних підстав визначив рівень безпеки як середній. На думку апелянта, такий рівень безпеки відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства повинен оцінюватися як низький. Відтак можна поставити під сумнів об`єктивність термінового заборонного припису щодо ОСОБА_1 , винесеного поліцейським.

Зазначає про те, що саме ОСОБА_2 внаслідок агресивного поводження штовхнула ОСОБА_1 у той момент, коли він ніс чай (кип`яток) до кімнати, надалі розмовляла невідомо з ким по телефону, а після такої розмови подзвонила у поліцію, мотивуючи тим, що це чоловік ображав та облив її кип`ятком. ОСОБА_1 звернувся з усною пропозицією до поліцейських про складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом домашнього насильства щодо його дружини, але поліцейські відмовилися, запропонувавши оформити заяву на дружину за кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України.

Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 , будучи повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду, для участі у справі не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у її відсутність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Мельник Л.І. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №555940 від 20 квітня 2024 року складено уповноваженим суб`єктом із врахуванням наведених вище вимог Закону.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Таке зокрема підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: протоколом про адміністративне правопрушення серії ВАД № 555940 від 20.04.2024, заявою ОСОБА_2 від 20.04.2024, письмовим поясненням від 20.04.2024, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Таким чином, суддя першої інстанції суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини цієї справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

З врахуванням вищевикладеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мельник Л.І. залишити без задоволення.

Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ