СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5427/24
пр. № 3/759/2183/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Журибеда О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директор ТОВ «СВП Плюс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 155-1Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.03.2024 року №829 при проведенні фактичної переевірки магазину «ТТТ» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька 6д, де здійснює діяльність ТОВ «СВП Плюс» встановлено, що ОСОБА_1 - директор ТОВ «СВП Плюс» вчинив правопорушення, а саме суб`єктом господарювання не забезпечено ведення в установленому законодавством порядку обліку товартних запасів за місцем їх реалізації (відсутні документи, що підтверджують походження товару - накладні, чеки, тощо) на загальну суму 695514, 05 грн., (документи відсутні за місцем реалізації та не надані на запит) чим порушено п. 12 ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування змінами та доповненнями, зафіксовано актом бланк №008365.

ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, представник останнього надав письмові заперечення, в яких вину не визнав, просив закрити провадження по справі, оскільки при складанні протоколу працівниками ГУ ДПС у м. Києвв порушено ряд нормативно-правових актів, факти наведені в протоколі не підтверджені жодним доказом.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить наступних висновків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні надано акт засвідчення факту неявки, акт (довідка) фактичної перевірки, запит про надання документів, акт відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки.

Підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку. Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована лише у тому випадку, коли особа не веде обліку товарів.

Таким чином, законодавець чітко визначив характер товарних запасів відносно яких у суб?єкта господарювання виникає обов?язок надання документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, а саме товарні залишки, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

При цьому, відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об?єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого поклалено на контролюючі органи.

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п?ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно до пунктів 44.1 та 44.3 статті 44 ПІК України для цілей оподаткування платники податків зобов?язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов?язаних з визначенням об?єктів оподаткування та/або податкових зобов?язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов?язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов?язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов?язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

У зв?язку із цим зазначаю, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складення фінансової звітності визначені, зокрема, Законом України від 16.07.1999 року №966-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону №966-XIV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

При цьому, у пункті 6.7 Положення, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. №88 (далі - Положення №88), визначено, що зберігання первинних документів та облікових регістрів, які пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерських звітів і балансів, їх оформлення і передачу до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства. Якщо на підприємстві немає головного бухгалтера, то ці обов?язки можна покласти на бухгалтера або іншого працівника, який відповідає за ведення бухобліку. При організації документообігу на підприємстві слід визначити осіб, які відповідатимуть за створення, перевірку, обробку і здачу документів до архіву.

Згідно із пунктом 6.2. Положення №88 первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Відповідно до 85.6. ПІК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі коптролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

З огляду на вказану вище норму, єдиним належним та допустимим доказом, що може свідчити про вчинення ОСОБА_1 алміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-В, є відповідний Акт склалений та підписаний посадовою особою контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №815/5615/15, в мотивувальній частині якої Суд дійшов наступного висновку:

«…. Судами правомірно зазначено, що відсутність акту, який засвідчує факт відмови надати первинні документи (товаро-транспорні накладні, видаткові пакладні, податкові накладні, змінні звіти) свідчить про неповноту та поб?єктивність перевірки здійсненої посадовими особами податкового органу, що привело до неправомірних висновків та прийняття неправомірного податкового повідомлення-рішення... Враховуючи приписи частини другої статті 77 КАС України та встановлений законом порядок дій для податкового органу у випадку ненадання платником податків до перевірки первинних документів, суд касаційної інстанції вважас, що невиконання вимог пункту 85.6 статті 85 ПК України слід розціновати як обставину, що свідчить на користь позиції платника податків про виконання обов?язку, передбаченого пунктом 44. 1 статті 44, пунктом 85.2 статті 85 ПІК України. » Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, але не виключно, постанови Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі №824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі №640/26351/20, від 11 линня 2023 року у справі №822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі № 814/876/16 тощо), що факт відмови палания платником полатків покучентів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акту про відмову у наданні документів. Відсутність акту, який засвідчує факт відмови надати первинні документи, свідчить про неповноту та необ?єктивність перевірки, здійсненої посадовими особами податкового органу.

Однак, вказаний вище акт відсутній у матеріалах адміністративної справи, що свідчить про відсутність у діях/бездіяльності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відтак, на думку суду, достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, не надано, оскільки протокол, як основне джерело доказів, не відповідає вимогам закону, тому, згідно вимог ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 155-1, ст. 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Журибеда