ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2252/24
Провадження № 3/210/1195/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшли три протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 за ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАД №385787 від 15 квітня 2024 року, 15 квітня 2024 року приблизно о 00:05 год. у АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та вибивав двері сусідам в наслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян, чим своїми діями вчинив дрібне хуліганство. Дії кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом серії ВАД №385788 від 15 квітня 2024 року, 15 квітня 2024 року приблизно о 00:10 год. у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження, вимогу про припинення правопорушення, поводив себе зухвало та нахабно, виражався нецензурною лайкою. Зафіксовано на БК 799904. Дії кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом серії ВАД №209019 від 15 квітня 2024 року, 14 квітня 2024 року приблизно о 23:00 год. у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою своїй матері гр. ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, порушив ЗУ «Про домашнє насильство від 07.12.2017р.». Дії кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення складені повноважними особами та відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться три протоколи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 вважаю що розгляд справи в одному провадженні буде доцільним.

Особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

До суду надала письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно яких зазначила, що письмові пояснення які містяться в матеріалах справи нею особисто не наддавались, вони були заздалегідь написані поліцейськими та надані їй для підпису, їх зміст їй невідомий та ніхто їй не зачітував. Просить суд постановляючи рішення не враховувати її письмові пояснення які знаходяться в матеріалах справи як доказ. Аналогічні письмові пояснення наддала суду ОСОБА_3 .

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Соляник І.М. скеровано через систему «Електроний суд» клопотання про закриття провадження у справі за ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З метою дотримання строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

За змістом диспозиції ст. 173 КУпАП обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є особа, яка вчинила насильство, дії якої понесли наслідки у вигляді фізичної чи психологічної шкоди здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 цього ж закону передбачено, що його дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребовуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані поліцією в якості доказів, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд приходить до наступних висновків.

Суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Із матеріалів справи за ст. 173 КУпАП вбачається, що 14 квітня 2024 рокуо 23:36:00 на лінію "102" КУпАП надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що сусід ОСОБА_1 в неадекватному стані, б"є свою матір та тітку, повибивав вікна в під"їзді по АДРЕСА_1 , куди було направлено патруль Мередіан-471 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

ОСОБА_2 подала заяву про кримінальне правопорушення, та згідно пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 останні повідомили, що ОСОБА_1 влаштував сварку, виражався нецензурною лайкою, трощив меблі, погрожував як ОСОБА_2 так і працівникам поліції фізичною розправою, на зауваження не реагував, чинив злісну непокору, тощо.

Доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи у сукупності, у тому числі й повідомленням сусідів, які були очевидцями конфлікту та виклику ними поліції для припинення протиправнх дій ОСОБА_1 .

Першочергові показання потерпілої ОСОБА_2 , та свідка ОСОБА_3 є логічними, послідовними взаємодоповнюють один одного з іншими доказами наявними в матеріалах справи, є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно з положеннями КУпАП, громадським місцем визначено частину чи частини будь-якої будівлі, споруди, що доступні або відкриті для населення вільно, за запрошенням або за плату, постійно, періодично чи час від часу, у тому числі під`їзди, підземні переходи і стадіони.

Вбачається, що ОСОБА_1 , нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, порушив спокій громадя, у тому числі й бив вікна у під"їзді, тобто у громадському місці продемонстрував зневагу і проігнорував гідність інших людей, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Отже, наведене свідчить про безпідставність доводів захисника Соляник І.М. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки наявні у справі докази вказують на те, що його у діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Суд також вбачає в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП а саме: вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Також, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 судом досліджено протоколи серії ВАД №385788 від 15 квітня 2024 року, ВАД №209019 від 15 квітня 2024 року, ВАД №385787 від 15 квітня 2024 року, які складені уповноваженими посадовими особами та в яких відображено об"єктивну сторону адміністративних правопорушень.

Згідно з статтею 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Як встановлено судом, до ОСОБА_1 застосовувалися заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, а саме адміністративне затримання, що підтверджується протоколом АА №195138 від 15.04.2024 року про адміністративне затримання, складеного на підставі статті 261 КУпАП. Обставини та підставі затримання відображено і на відеозаписах, досліджених судом.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.04.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 та диском з відеозаписом подій 15.04.2024 року за фактом подій, зазначених в протоколах.

Також суд зауважує, що наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП повністю доведена, адже працівники поліції прибули за адресою мешкання ОСОБА_1 за викликом сусідів, які повідимили, що останній не лише вчинив сварку, а й повибивав вікна у під"їзді, та висували законну вимогу припинити такі дії, які мали вночі, а саме після 23:00 год 14 квітня 2024 року, та останній поводив себе зухвало, агресивно, висловлював погрози в бік працівників поліції, маючи на меті ухилитись від виконання законних вимог.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ст. 185 КпАП України, а його винуватість повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд відхиляє твердження адвоката Соляник І.М. щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази зухвалої поведінки ОСОБА_1 , а також проте, що його винуватість не доведена належними доказами.

Судом переглянуто відеозапис який міститься в матеріалах адміністративної справи та з якого вбачається факт зухвалої поведінки гр. ОСОБА_1 , який веде себе досить агресивно, погрожує працівникам поліції, чинить опір. Крім того, з відеозапису також вбачається, що в помешканні окрім ОСОБА_1 також знаходяться дві жінки, які досить налякані поведінкою ОСОБА_1 та на прохання працівників поліції надати письмові пояснення зазначають, що бояться дій ОСОБА_1 , який знову може вичинити відносно них дії фізичного та психологічного характеру.

Письмові пояснення гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які скеровані до канцелярії суду після направлення матеріалів до суду, суд не бере до уваги, оскільки усі письмові пояснення викладені друкованим шляхом без зазначення в них паспортних даних останніх та без долучення копії паспорту. Підпис, який міститься в письмових поясненнях долучених гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодним чином не підтверджує особу останніх та факту добровільності надання цих письмових пояснень.

Так, як вбачається з письмових пояснень гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 які містяться в матеріалах адміністративної справи за ст. 173, ч.1 ст. 173-2 та ст. 185КУпАП відносно ОСОБА_1 , ці пояснення цілком протилежні тим, які долучено до матеріалів справи 10.05.2024 року.

Громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні присутніми не були, пояснення суду не надавали, клопотань про розгляд справ без їх участі до суду не надходило. Суд позбавлений можливості встановити правдивість їх заяв, враховуючи що останні не попереджались про відповідальність за надання неправдивих показів.

Крім того, заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є ідентичними, надрукованими заздалегіть, та спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами з боді камер поліцейських, на яких задокументовано поведінку ОСОБА_1 , демонстрацію ним зухвалості та агресивної поведінки, злісну непокору працівникам поліції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Відповідно до ст.35 КУпАП, обставинами, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. Санкція частини другої статті 173-2 КУпАП є альтернативною, що дає можливість визначити стягнення з урахуванням форми вини та даних про особу, що притягується до адміністративної відповідальності.

За такої сукупності обставин у справі, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 в межах санкції ст. 173 КУпАП адміністративному стягненню у виді 15 діб адміністративного арешту, межі якого передбачені санкцією ст.173 КУпАП, що буде достатнім для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення та здійснення виховного впливу на правопорушника.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Ппри визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинені правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, вчинення психологічного насильства по відношенню до матері, час вчинення правопорушень (нічний), порушення спокою мешканців будинку, де сталася подія, пошкодження майна, а також поведінку осои, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинення дій, спрямованих на ухилення від відповідальності, що підтверджується матеріалами справи, суд вбачає за доцільне застосувати такий захід стягнення як адміністративний арешт на строк 10 (десять) днів.

Таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Згідно з частиною статті 301 КУпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не з"явився на розгляд справи, виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту слід відтермінувати до набрання законної сили постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1,173,173-2, ст. 185, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №210/2252/24, провадження №3/210/1195/24 за ст.173 КУпАП, за №210/2255/24, провадження №3/210/1198/24 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та справа №210/2254/23, провадження №3/210/1197/23 за ст.185 КУпАП у одне провадження та присвоїти єдиний номер №210/2252/24, провадження №3/210/1195/24.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, ч.1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень, шістдесят копійок) на користь держави.

Строк пред"явлення до виконання - три місяці.

Постанову в частині накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) звернути до виконання після набрання постанови законної сили

Осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. При виконанні постанови про застосування адміністративного арешту арештовані піддаються особистому оглядові.

Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу - особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна