Провадження номер 3/741/486/24
Єдиний унікальний номер 741/738/24
ПОСТАНОВА

іменем України

02 травня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ВАД № 232687) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку,

передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

20 березня 2024 року о 14 год 40 хв гр. ОСОБА_1 зателефонувала до свекрухи ОСОБА_2 та виражалась у її адресу нецензурною лайкою, ображала її, здійснивши психологічний тиск, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю свекрухи, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично не визнала. Пояснила, що того дня (20 березня 2024 року близько 14 год 40 хв) вона по телефону спілкувалася зі своїм сином ОСОБА_3 (2010 р. н.), який, з її дозволу, тимчасово проживає в її колишньої свекрухи в с. Мазурівка Вінницької області, натомість ОСОБА_2 (свекрусі) того для вона не телефонувала, та, як наслідок, нецензурну лайку на її адресу не вживала. Зі ОСОБА_2 перебуває у напружених (не дуже приязних) стосунках, які викликані насамперед, наявністю спорів між ними щодо грошових виплат, місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , безпідставним позовом колишньої свекрухи до неї ( ОСОБА_1 ) про позбавлення батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , у задоволенні якого відмовлено.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області до суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 232687 від 29 лютого 2024 року, у відповідності до якого 20 березня 2024 року о 14 год 40 хв гр. ОСОБА_1 зателефонувала до свекрухи ОСОБА_2 та виражалась у її адресу нецензурною лайкою, ображала її, здійснивши психологічний тиск, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю свекрухи. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, власноручно зазначено: з протоколом не згодна (а. с. 2);

- копію рапорту на лінію «102» від 25 березня 2024 року, за змістом якого звернулась мати та повідомила, що її донька по телефону ображає сина та здійснює психологічне насильство 20 березня 2024 року. Заявниця знаходиться в с. Мазурівка. Заявник: ОСОБА_4 . Потерпіла: ОСОБА_2 (а. с. 3);

- копію протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 березня 2024 року, яку прийнято поліцейським Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від ОСОБА_2 за фактом привласнення коштів своєї дитини сина ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю його батька;

- копію письмового пояснення ОСОБА_5 від 25 березня 2024 року, наданих поліцейському Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, у відповідності до якого протягом тривалого часу його мати вживає нецензурну лайку відносно нього та його басусі ОСОБА_2 , а також 20 березня 2024 року о 14:40 під час його спілкування з мамою ОСОБА_1 (а. с. 5);

- письмове пояснення від 29 березня 2024 року, надане ОСОБА_1 поліцейському ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, згідно з яким вона кожного дня спілкується зі своїм сином ОСОБА_3 , який перебуває у АДРЕСА_2 . Конфлікт ініційовано свекрухою у зв`язку з виплатами, які надходять їм від держави. У телефонних розмовах колишня свекруха неодноразово висловлювалась в її бік нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою (а. с. 6).

Також судом досліджені надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 :

- письмове пояснення від 02 травня 2024 року, за змістом якого стверджується, що вона ( ОСОБА_1 ) не вчиняла інкримінованого їй правопорушення, про що 29 березня 2024 року надавала пояснення працівникам поліції, просила провадження щодо притягнення її до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП;

- копію вступної та резолютивної частини постанови Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 150/137/23;

- копію рішення виконавчого комітету Чернівецької селищної ради від 10 квітня 2024 року № 478 «Про втрату статусу дитини, позбавленої батьківського піклування»;

- копію рішення виконавчого комітету Чернівецької селищної ради від 10 квітня 2024 року № 479 «Про припинення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування»;

- копію акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , складеного комісійно 18 квітня 2024 року та затвердженого начальником служби у справах дітей Носівської міської ради.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З фабули протоколу не убачається факту того, що вираження нецензурною лайкою, ображання, здійснення психологічного тиску унаслідок телефонної розмови з ОСОБА_1 викликало у потерпілої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наявний спір з приводу місця проживання внука (сина) ОСОБА_3 , отримання грошових виплат від держави, а також того, що атмосфера взаєморозуміння між ними наразі відсутня.

Сам факт звернення ОСОБА_2 25 березня 2024 року, тобто через п`ять днів після телефонної розмови (20 березня 2024 року), до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність телефонної розмови та її зміст, не є достатнім підтвердженням вчинення ОСОБА_1 такого насильства.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

За наведених обставин, суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, та вважає що пояснення ОСОБА_1 є логічними, послідовними і правдивими.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є достатнім доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Окрім цього, відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи між датою вчинення адміністративного правопорушення (20 березня 2024 року) та датою складання протоколу (29 березня 2024 року) минуло понад 24 години. Доказів того, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності, була виявлена в дату іншу, ніж дата вчинення адміністративного правопорушення, і вживалися заходи для її встановлення, до протоколу не додано.

З огляду на це суд вважає, що протокол складено з порушенням імперативних вимог ст. 254 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд уважає, що винуватість ОСОБА_1 не доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, у діях особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. ст. 173-2, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівсього апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Суддя Анатолій КРУПИНА