ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/295/24 Справа № 709/211/24 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Кваша І. М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №709/211/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Чорнобаївського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Чирви О.В., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в Підприємстві споживчої кооперації «Імпульс» Чорнобаївського районного споживчого товариства, РНОКПП НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605, 60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 25.01.2024 о 14-59 год в селищі Чорнобай Золотоніського району по вул. Толстого керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 адвокат Чирва О.В. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що працівниками поліції автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 був безпідставно зупинений, оскільки водій не був проінформований працівниками поліції про конкретну причину зупинки, відповідно до вимог ч.2 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», а безпідставна зупинка автомобіля є незаконною. Будь які документи процеуальні про порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України працівниками поліції не складались та в матерілах справи відсутні.

Апелянт стверджує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №495530 від 25.01.2024 відносно ОСОБА_1 , було зазначено, що водій ОСОБА_1 «Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку», своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не «відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому відповідальність водія за діяння, вказане в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається.

Зазначила, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції йому не було роз`яснено права та обов`язки, які передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та якими він мав право скористатись підчас розгляду адміністративної справи відносно нього, а відразу запропонували пройти йому перевірку на приладі «Драгер».

На вимогу пройти перевірку на вміст алкоголю за допомогою газоаналізатора «Драгер» (як зазначено в протоколі) ОСОБА_1 добровільно погодився, оскільки ознак алкогольного сп`яніння він не мав. На питання чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі Чорнобаївської багатопрофільної лікарні, відповів, що ні від чого не відмовляється. Зазначене вбачається у відео-запису, який було надано до суду разом з протоколом серії ААД N9495530 від 25.01.2024. Під час вживання цигарки (фактично паління) поліцейський застосував до ОСОБА_1 технічний засіб «DRAGER ALCOTEST 6810», не дотримуючись інструкції проходження тесту на «DRAGER ALCOTEST 6810», де передбачено, що перед проведенням тесту повинно пройти не менше 2 хвилин після куріння. Той факт, що ОСОБА_1 в силу фізіологічних особливостей організму (або) можливо, що палив з дозволу поліції, не зміг пройти освідування на приладі «Драгер», не вказує та не доводить відмову особи пройти освідування, та в своїй сукупності з іншими доказами вказують на неправомірність дій працівників поліції та підставу для закриття адміністративного провадження.

Апелянт зауважила, що суд взагалі не прийняв до уваги документи, що характеризують особу ОСОБА_1 та його сімейний стан. Зокрема, він 40 років і на сьогодні працює водієм, має всі відкриті категорії на управління транспортними засобами.

За весь час своєї праці жодного разу не був притягнутий до адміністративної відповідальності за управління транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого виду сп`яніння. За місцем роботи характеризується позитивно. Також з ним проживає син-військовослужбовець, ветеран війни - учасник бойових дій, з сім`єю. Син перебуває на службі в Збройних Силах України. Малолітній онук ОСОБА_1 має статус дитини з інвалідністю, потребує частих поїздок до лікаря. Тому, враховуючи перебування його батька на службі, саме ОСОБА_1 забезпечує дитині автомобільне перевезення до лікарні.

Разом з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 адвокат Чирва О.В., подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.04.2024, та просила його поновити, як пропущений з поважних причин. Обгрунтовуючи клопотання зазначила, що 10.04.2024 в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та адвокат Чирва О.В. були присутні. Суд дослідив всі наявні матеріали та докази справи та допитав всіх свідків по справі, вислухав пояснення ОСОБА_1 , головуюча суддя по справі повідомила учасників судового процесу, що рішення буде винесено 11.04.2024 та відповідно направлено учасникам процесу.

16.04.2024 на електронну адресу адвоката Чирви О.В. було направлено належним чином завірену копію оскаржуваної постанови від 11.04.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 16.04.2024 вказане судове рішення було оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином ОСОБА_1 і адвокату Чирві О.В. лише 16.04.2024 стало відомо про результати судового розгляду, та головне про аргументи, які були викладені в рішенні суду.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника адвоката Чирву О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому апеляційний суд вважає за необхідне його поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його представника адвоката Чирви О.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №495530 від 25 січня 2024 року; - даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; - даними рапорту інспектора СРПП ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області; - даними витягу з ІПНП, за яким ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами відповідних категорій; -даними відеозапису, наданими до матеріалів поліцейськими; - даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки щодо газоаналізатора «Alkotest 6810»; - даними сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення, - (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, та були досліджені у судовому засіданні суду першої інстанції, на яких зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, під час відеофіксації, в результаті чого був складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою об`єктивного розгляду справи, апеляційним судом було переглянуто відеозапис події від 25.01.2024 за участі ОСОБА_1 здійсненого на бодікамери працівників поліції та встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції на підставі ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», у спілкуванні з працівником поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, та з його автомобіля відчувався стійкий запах спиртного, на що ОСОБА_1 пояснив, шо запах міг бути з пляшки з алкоголем, яку він купив, щоб випити вдома та витяг її з внутрішньої кишені куртки в якій він був одягнений, а тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак від проходження такого огляду всіляко ухилявся, не здійснював видих повітря в трубку приладу «Драгер». На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти належним чином огляд на стан алкогольного сп`яніння, без симуляційної поведінки, ОСОБА_1 не погодився, і не робив видих повітря для належного проходження такого огляду. Слід зауважити, що ОСОБА_1 було використано дві герметично запаковані трубки до приладу «Драгер», оскільки він постійно заявляв, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак, при цьому ухилявся від його проходження. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи тим, що він вже пройшов такий огляд за допомогою приладу «Драгер». З відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції була крайнє недобропорядною, він висловлювався нецензурною лайкою, залишав місце зупинки транспортного засобу, вів себе зневажливо по відношенню до працівників поліції. При цьому, на запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що алкогольні напої вживав «вчора», постійно курив цигарки та їв цукерки.

У спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 висловив сумнів у тому, що працівники поліції бачили, що саме він керував транспортним засобом, на що останні продемонстрували йому відео з реєстратора поліцейського автомобіля, яке свідчить про те, що саме він керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , який в подальшому був зупинений, також на його вимогу працівниками поліції був пред`явлений йому серифікат на прилад «Драгер».

Вся поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована на переглянутому відеозапису події, свідчить про його свідоме ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і вона була розцінена працівниками поліції, як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зі змістом якого останній був ознайомлений, проте від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився.

Слід зазначити, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується показами свідків - працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані судом першої інстанції в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 25.01.2024 він чергував разом з поліцейським ОСОБА_3 . Коли вони патрулювали, їх зупинив невідомий неповнолітній та повідомив, що по вулиці у напрямку вулиці Толстого їхав автомобіль, який петляв по всій дорозі. Вони поїхали у тому напрямку, зупинили автомобіль, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки від нього було чути запах алкоголю. Оскільки у відділі поліції є лише один прилад «Драгер», ОСОБА_3 поїхав по нього до іншого патруля. Коли привіз його, ОСОБА_1 брав трубку до рота, проте не дув. Їхати до лікарні він теж відмовився, тому щодо нього було складено протокол про відмову від огляду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 25.01.2024 чергував разом з ОСОБА_2 Зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 згідно з п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», від водія відчувався запах алкоголю. Запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій погодився. Тому поїхав до іншого патруля по прилад "Драгер", коли привіз - став проводити освідування. Пояснив водію, яким чином це потрібно робити. Трубку розпакував сам водій, ОСОБА_1 трубку в рот брав, проте повітря взагалі не дув. Потім запропонував йому просто подути на нього. Він це зробив, запах дійсно був. Після цього знову дали йому «Драгер», але він так і не продув його. Прилад постійно видавав результат «не вистачає повітря». Від поїздки до лікарні він категорично відмовився.

Апеляційний суд зазначає, що пояснення цих свідків, є послідовними, логічними, та узгоджуються з переглянутим відеозаписом події від 25.01.2024 за участі ОСОБА_1 , тому вони є належним доказом.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, є необгрутованими та не зайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що причина зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 була безпідставною та незаконною, є неспроможними, оскільки з переглянутого відео події від 25.01.2024 вбачається, що працівники поліції пояснили водію ОСОБА_1 , що зупинка здійснена на підставі ч.3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Тим більше, слід зауважити, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у разі незгодою з діями працівників поліції він може їх оскаржити у встановленому законом порядку, однак, як вбачається з матеріалів справи, ні ОСОБА_1 , ні його представник адвокат Чирва О.В. не оскаржили дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тест був проведений з порушенням Інструкції приладу «Драгер», є неспроможними та спростовуються переглянутим відеозаписом події від 25.01.2024 за участі ОСОБА_1 , а також поясненнями свідків працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував характеризуючі ОСОБА_1 дані, а саме, його сімейний стан, позитивну характеристику, роботу водієм близько 40 років, наявність сина, який перебуває на службі в Збройних Силах України, та онука інваліда, то слід зазначити, що ці обставини були враховані судом першої інстанції під час розгляду справи і суд надав їм оцінку, однак зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то вони є неспроможними та спростовуються копією постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05.11.2019, яка наявна в матеріалах справи, зі змісту якої вбачається, що 20.07.2019 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №067429 за порушення п.2.5 ПДР України відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, однак провадження у даній справі було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а не за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.67), що в даному випадку свідчить про схильність ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративних правопорушень.

Доводи апелянта про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, є неспроможними, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №495530 від 25.01.2024 ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, також факт роз`яснення цих прав та обов`язків ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі події від 25.01.2024 за участі останнього.

Щодо наявності в матеріалах справи медичної виписки №8 від 25.01.2024 Чорнобаївської багатопрофільної лікарні Чорнобаївської селищної ради в якій зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до вказаного медичного закладу за самозверненям і йому встановлено діагноз клінічно тверезий, то вказаний висновок не є у даній справі належним доказом, оскільки він не відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Так, відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського (ст.266 КУпАП).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, та спростовуються, як переглянутим апеляційним судом вищевказаним диском з відеозаписом події від 25.01.2024 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі, щодо невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.04.2024 відносно ОСОБА_1 , є законною, обгрунтованою, та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Чирві О.В. строк на апеляційне оскарженя постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року.

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чирви О.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка