Справа № 347/359/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Косів

Cуддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, які надійшли з Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює офіціантом в ресторані «Аркан»,

за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

15.02.2024 о 19 год. 21 хв. в с. Пістинь по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, 15.02.2024 о 19 год. 21 хв. в с. Пістинь по вул. Центральній водій ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку т/зВАЗ 21099, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка та червоного кольору спеціального звукового сигналу.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

В судове засідання, ОСОБА_1 , не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином - в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає заявити клопотання, подати докази, надати пояснення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі права можна реалізувати не тільки в судовому засіданні, а й у інший спосіб, наприклад письмово.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №586936 від 15.02.2024 року. Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить всі необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП, підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ). У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «Я не водій транспортного засобу» Будь яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено. (а.с 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду в КНП «Косівська ЦРЛ» (а.с. 3);

- копією протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.4);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.5);

- копією протоколу серії ААД №586944 від 15.02.2024 року (а.с.6);

- письмовим рапортом працівника поліції, щодо факту події, а саме про те, що 15.02.2024 року о 19:21 в с. Пістинь по вул. Центральній патрулем було виявлено т/з марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 із технічною несправністю в темну пору доби не горів правий габаритний ліхтар. Патрулем було подано звуковий та світловий сигнал червоного кольору, вимогу водій про зупинку не виконав та почав збільшувати швидкість, не зупиняючись, вулицями с. Пістинь. Переслідуючи даний т/з, який заїхав на поле, не маючи проїзду, зупинився, а водій т/з почав тікати, після чого останнього догнали. При перевірці документів у водія ОСОБА_1 , він не мав посвідчення водія, оскільки не отримував. Під час спілкування із ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Алкотест 6810 «Драгер», а також проїхати у Косівську ЦРЛ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній категорично відмовився (а.с. 7);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт погоні за автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 вулицями с. Пістинь, зупинку т/з, втечу водія полем від працівників поліції, процес наздоганяння працівником поліції водія, встановлення особи правопорушника. З відеозапису вбачається, що офіцер поліції запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або проїхати до Косівської ЦРЛ, від чого ОСОБА_1 відмовився, так як заявив, що він не водій цього т/з. В подальшому офіцером поліції роз`яснено конституційні права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про складення на нього адміністративних матеріалів. Поліцейським проведено поверхневий огляд т/з. На відеозаписі зафіксовано процес складання адміністративних матеріалів та їх підписання ОСОБА_1 (а.с.8).

На відео водій неоноразово повторював працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, при цьому водій дозволив проводити працівникам поліції огляд його транспортного засобу. Хто саме керував транспортним засобом водій не відповідав. Однак на відео зафіксовано факт, як працівник поліції наздоганяв водія ОСОБА_1 . Протилежного судом не встановлено.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання для надання пояснень не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла, жодних клопотань, чи доказів на спростування своєї вини не подавав.

За таких обставин, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

Ч.1 ст.122-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно з п. 8.9 б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП доводиться в сукупності наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №586944 від 15.02.2024 року. Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить всі необхідні реквізити встановлені ст.256 КУпАП, підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ). Будь-яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено (а.с.1);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.2);

- копією протоколу серії ААД №586936 від 15.02.2024 року (а.с.3);

- копією письмового рапорту працівника поліції Яремуся В.І. від 15.02.2024 року (а.с.4).

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях доведена поза всяким розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 гривні.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду документи, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору відсутні, відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40-1, ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 (сто п`ятдесят три) гривні.

Відповідно до ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлена за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. (шістсот п`ять гривень) 60 коп. (шістдесят копійок) на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула