ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/614/24

23 квітня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року, о 00:01 год., на 166 км автодороги Р-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу н.п.Рокитне, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААД №036383 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 23.01.2024, о 21:16, на 116 км автодороги Р-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу н.п.Рокитне, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi 100, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3«б», 12.1 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Сенчуком Вадимом Петровичем, подано до суду письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Заперечення мотивоване тим, що ОСОБА_1 інкриміновану вину у вчиненні правопорушення не визнає, і вказує, що рухався з дозволеною швидкістю по автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів у напрямку м.Костопіль. На ділянці дороги, де розташований виїзд із с.Рокитне, з другорядної дороги, виїхав автомобіль Audi 100 під керуванням водія ОСОБА_2 , який не зупинився на виконання вимог знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав йому перевагу в русі, фактично створив аварійну ситуацію, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений екстрено гальмувати, після чого його автомобіль почало заносити і відбулось зіткнення транспортних засобів. Вважає, що саме через порушення водієм Audi 100 вимог Правил дорожнього руху (вимог дорожніх знаків та розмітки) сталась ДТП. Вказує, що водій автомобіля Audi 100 припустився помилкової думки, що він повернувши праворуч, рухався по «смузі розгону», як він вказав у письмових поясненнях, оскільки смуга для розгону має позначатись окремим дорожнім знаком 5.22, якого ні на схемі місця ДТП ні на схемі, яка надана Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області такого знаку немає і смуга розгону на вказаному перехресті відсутня. Зазначає, що схема ДТП складена некомпетентно, має недоліки і що поліцейські, які оформляли матеріали по даній події, не встановили об`єктивної істини.

Вважає, що в даній ситуації відсутня подія і склад адміністративного правопорушення та просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сенчук В.П., підтримали заперечення, просили закрити провадження у справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він був пасажиром автомобіля Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Вказав, що перед зіткнення ОСОБА_1 рухався у своїй смузі з орієнтовною швидкістю 90км/год, від с.Рокитне, з другорядної дороги, орієнтовно за 100 метрів від них виїхав автомобіль, який повернувши праворуч повільно рухався у смузі і через шо водій ОСОБА_1 почав гальмувати, автомобіль почало заносити і відбулось зіткнення з автомобілем, який виїхав з другорядної дороги, після чого автомобіль почало курити і відбувся удар в стовп.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сенчука В.П., покази свідка ОСОБА_3 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано: протокол про адміністративне правопорушення від 24.01.2024 серії ААД №036383; схему місця ДТП від 23.01.2024; письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.01.2024. та ОСОБА_1 від 23.01.2024, відеозапис, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1300672 від 23.01.2024.

Пункт 2.3«б» Правил дорожнього руху України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, із письмових пояснень ОСОБА_2 від 23.01.2024 вбачається, що 23.01.2024, близько 21:19 год, він, керуючи транспортним засобом Audi 100, державний номерний знак НОМЕР_2 , виїжджаючи із с.Рокитне на автодорогу Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів на 116 кілометрі, повертаючи праворуч в напрямку м.Костопіль, зайняв праву крайню смугу руху, переконавшись, що зліва транспортний засіб знаходиться близько 300-400 метрів від нього та перешкод не створює, рухався у крайній правій смузі для розгону зі швидкістю близько 10-15 км/год, відчув удар в задню ліву частину транспортного засобу, в результаті чого його автомобіль зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Разом з тим, зі схеми організації дорожнього руху, яка долучена захисником ОСОБА_1 адвокатом Сенчуком В.П. і яка надана Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області вбачається, що перехрестя, де знаходиться місце ДТП, не містить смуги для розгону, про яку вказує у поясненнях ОСОБА_2 і яка відповідно до вимог Правил дорожнього руху України позначається дорожнім знаком 5.22 «Прилягання смуги для розгону транспортних засобів», а сам виїзд з другорядної дороги на автодорогу Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів містить дорожній знак 2.1. «Дати дорогу», наявність якого також підтверджена схемою місця ДТП від 23.01.2024, а також горизонтальну дорожню розмітку 1.13 Розділу 34, яка позначає місце, де водій (велосипедист) повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі.

Більше того, з вказаної схеми організації дорожнього руху, смуга руху, яку ОСОБА_2 помилково прийняв за смугу розгону, є додатковою смугою руху, яка на її початку позначена дорожнім знаком 5.20.1 «Початок додаткової смуги руху», а на її завершенні дорожнім знаком 5.21.1 «Кінець додаткової смуги руху».

Разом з тим, як встановлено судом, схема місця ДТП від 23.01.2024, яка складена працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, відомостей про вказану вище організацію дорожнього руху на зазначеній ділянці дороги не містить.

Відтак, суд дійшов висновку, що виїжджаючи з другорядної дороги на додаткову смугу руху головної дороги, водій ОСОБА_2 повинен був керуватись вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та дорожньою розміткою 1.13 і надати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі у даному випадку водію автомобіля Honda Civic з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 і чого в порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України не зробив.

Суд також враховує, що ДТП сталась у темну пору доби, на мокрому покритті проїзної частини, що з урахуванням допущених порушень Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 вочевидь призвело до необхідності застосування водієм ОСОБА_1 екстреного гальмування, в результаті чого сталась зазначена ДТП.

При цьому суд враховує, що матеріали справ не містять належних доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3«б» та п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме що останній не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, відволікався від керування цим засобом у дорозі, не врахував дорожню обстановку.

Більше того, долучені до протоколу письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.01.2024 та схему місця ДТП від 23.01.2024 суд не приймає до уваги як належний доказ порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України і як наслідок вчинення останнім адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вказані документи та сам протокол про адміністративне правопорушення складені на підставі хибної оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП та водієм ОСОБА_2 .

Долучену до протоколу копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1300672 від 23.01.2024 суд також не при має, як належний доказ порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3«б» та п.12.1 Правил дорожнього руху України, оскільки остання підтверджує лише факт вчинення ОСОБА_1 іншого правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, особа підлягає адміністративній відповідальності у тому випадку, якщо дії такої особи є, зокрема, винними, тобто вчинені умисно або з необережності.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , 23.01.2024, о 21:16, на 116 км автодороги Р-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу н.п.Рокитне, керуючи транспортним засобом Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху і що призвело до зіткнення з автомобілем Audi 100, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи той факт, що доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом доводили б, що ОСОБА_1 , 23.01.2024, о 21:16, на 116 км автодороги Р-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу н.п.Рокитне, керуючи автомобілем Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.3«б», 12.1 Правил дорожнього руху України, матеріали справи не містять, то суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених умов, за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч