Постанова

Іменем України

10 червня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/3219/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Нечваля Яна Вадимовича

на постанову Шевченківського міського суду м. Києва

в складі судді Сидорова Є. В.

від 07 травня 2024 року

у справі №761/10806/24 Шевченківського міського суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

11 березня 2024 року поліцейський патруль зупинив автомобіль «HyundaiSonata», брендовану логотипом «Uklon», під керуванням водія ОСОБА_1 та рядовою поліції Стороженко А. М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №284836 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 11.03.2024, о 14 год. 00 хв., на бул. Тараса Шевченка, 53, надавав послуги таксі на автомобілі «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевезення пасажирів, без державної ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В протоколі зазначено, що свідки, поняті не залучалися, потерпілі відсутні, особистий огляд не проводився, речі не вилучалися. В протоколі також зафіксовано, що матеріальну шкоду не заподіяно. До протоколу додано пояснення та відео з бодікамер 470200,470793.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 - Нечваль Я. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 може бути притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП лише за одночасної наявності таких умов як: перевезення пасажирів систематично, тобто три і більше рази та отримання за вказані перевезення плати, а протокол такої інформації не містить.

Також вказував, що суд не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять пояснень будь якої особи у якості пасажира, а також те, що ОСОБА_1 заперечував факт перевезення ним пасажирів, а тому протокол складено виключно на особистих припущеннях поліцейських, а тому вина ОСОБА_1 не може бути доведена «поза розумним сумнівом».

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, як суб`єкт господарювання, що здійснював діяльність без ліцензії.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, призначене на 10.06.2024 ні ОСОБА_1 , ні його захисник Нечваль Я. В. не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Ні ОСОБА_1 , ні Нечваль Я. В. не зверталися до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 10.06.2024, з зазначенням поважних причин і такі докази до суду не подавалися.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі їх у судовому засіданні.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вже вказано вище, в протоколі серії ГП №284836 від 11.03.2024, зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 11.03.2024, о 14 год. 00 хв., на бул. Тараса Шевченка, 53, надавав послуги таксі на автомобілі «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевезення пасажирів, без державної ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП, має місце тоді, коли така діяльність є здійснюється.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом з бодікамери поліцейських.

Однак, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, погодитись неможливо, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

З протоколу вбачається, що його складено за те, що ОСОБА_1 надавав послуги таксі та перевозив пасажирів без реєстрації, як суб`єкта господарювання. У протоколі, останній зазначив, що не погоджується з даним протоколом, просто паркувався на автомобілі … далі нерозбірливо. (а. с. 2).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що пересувався у крайній лівій смузі руху та зупинився на вимогу поліції. Займається автомобілями з … далі нерозбірливо. Не займається таксі. На автомобілі просто пересувається. Не займається таксі і не погоджується із протоколом (а. с. 3).

Із долученого до протоколу відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили автомобіль «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 ,на якому містяться наліпки з логотипом «Uklon», яким керував ОСОБА_1 . У салоні позаду знаходилася невстановлена поліцейськими особа. Поліцейський, одразу повідомив ОСОБА_1 , що той займається таксі без відповідної ліцензії, що є порушенням ст. 164 КУпАП, однак ОСОБА_1 повідомив, що не займається таксі та протягом усього часу заперечував факт здійснення такої діяльності. Пояснень від особи, яка знаходилася у салоні автомобіля матеріали справи не містять та з відео вбачається, що пояснень така особа не надавала. Натомість ОСОБА_1 повідомив, що рухався на авто у особистих справах. Після чого поліцейські склали протокол.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було те, що він керував автомобілем «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , брендованим логотипом «Uklon».

Докази, які долучені до протоколу, ґрунтується лише на тому, що автомобіль на якому рухався ОСОБА_1 мав наліпки логотипу «Uklon».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ГП № 284836 від 11.03.2024, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_1 надавав послуги таксі на автомобілі «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевезення пасажирів, без державної ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 про те, що він не займається таксі та відеозапис на якому лише ОСОБА_1 надав пояснення про те, що він не надає послуги таксі, не дають можливості безумовно встановити, що ОСОБА_1 надавав послуги таксі на автомобілі «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевезення пасажирів, без державної ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання.

Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів.

Більше того, до матеріалів справи не долучено пояснень особи яка знаходилася в салоні автомобіля, а тому неможливо безумовно стверджувати, що вона була саме пасажиркою яка отримувала послуги з перевезення за плату. До протоколу не долучено відповідних доказів, які б свідчили, що вказана особа викликала таксі і що водієм таксі є саме ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи не містять доказів кому саме належить автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , а відтак наявність на ньому логотипу «Uklon» не може безумовно свідчити про те, що ОСОБА_1 систематично надає послуги таксі за палату, без ліцензії та реєстрації суб`єтка господарювання.

Відсутні також в матеріалах справи докази щодо приєднання ОСОБА_1 до застосунку «Uklon» з метою надання послуг з перевезення пасажирів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу також на той факт, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, а пояснив, що він не надавав послуги таксі.

Таким чином, єдині докази на підставі яких було складено протокол, це фактично керування ОСОБА_1 автомобілем, брендованим логотипом «Uklon». Однак сам факт керування автомобілем, брендованим логотипом «Uklon», без доведення систематичного надання послуг таксі за плату, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме надання послуги таксі на автомобілі «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевезення пасажирів, без державної ліцензії та без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За наведених обставин суд апеляційної приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Нечваля Яна Вадимовича - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №284836 від 11 березня 2024 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик