ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/818/24 Номер провадження 33/814/687/24Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Кобрися О.М.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кобрися Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 240 годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 15 лютого 2024 року державним виконавцем полтавського ВДВС у полтавському районі складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який не сплатив аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , 2005 року народження, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Станом на 15.02.2024 сукупний розмір заборгованості становить 153459,37 грн. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Кобрись О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує про помилковість висновку суду щодо визнання ОСОБА_2 своєї вину у скоєному правопорушенні, оскільки останній не був присутній при розгляді справи по суті, вину не визнає та заперечує скоєння вказаного правопорушення.

Звертає увагу, що суд не з`ясував, чи відбула особа адміністративне стягнення за перше вчинення правопорушення та здійснила сплату протягом 2 місяців аліментів, що є обов`язковим про притягнення правопорушника за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП для з`ясування повторності даного проступку.

Зауважує, що ОСОБА_1 здійснив сплату аліментів в червні 2023 року 1882,41 грн. та в липні 2023 року - 14783,26 грн., що свідчить про відсутність повторного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Одночасно захисником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію постанови суду від 22.03.2024 ОСОБА_1 отримав 28.03.2024, а 03.04.2024 звернувся за отриманням правової допомоги та уклав договір з адвокатом, яким 10.04.2024 було подано апеляційну скаргу

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом без участі правопорушника та його захисника. Копія постанови суду від 22.03.2024 отримана ОСОБА_1 28.03.2024, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

Після укладання договору про надання правничої допомоги 03.04.2024 та ознайомлення захисника з матеріалами справи, апеляційна скарга була подана до місцевого суду 10.04.2024.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначена суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 183-1 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від двохсот сорока до трьохсот шістдесяти годин ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Згідно примітки до вказаної статті під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2024 року складеного Головним державним виконавцем Полтавського ВДВС у Полтавському районі протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який не сплатив аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , 2005 року народження, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Станом на 15.02.2024 сукупний розмір заборгованості становить 153459,37 грн. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Тобто, державним виконавцем дії боржника ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст. 183-1 КУпАП.

Взявши до уваги вказаний протокол та інші додані до справи матеріали копію виконавчого листа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2011, розрахунок зі сплати заборгованості, копію постанови Полтавського районного суду від 21.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, суд поголився віз вищевказаної кваліфікацією дій та дійшов до висновку про доведеність вини останнього в скоєнні інкримінованого правопорушення - а саме за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду, якого він дійшов з порушенням норм матеріального права.

Так, складаючи протокол стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП державний виконавець в фабулі інкримінованого правопорушення не зазначає такої кваліфікуючої ознаки частини 3 вказаної статті як повторність вчинення правопорушення.

Натомість як зміст протоколу про адміністративне правопорушення, так і зміст постанови суду викладено у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Зокрема, в своїй описовій частині, суд не вказав на повторність дій правопорушника та не зазначив в чому саме вони виразились.

Таким чином, при розгляді справи судом не було встановлено такої обов`язкової кваліфікуючої ознаки частини третьої як повторність, фактично судом було лише продубльовано обставини, помилково викладені державним виконавцем в протоколі про адмінправопорушення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисником вірно було звернуто увагу на те, що суд не встановив, чи відбув ОСОБА_1 адміністративне стягнення призначене попередньою постановою суду від 21.04.2023, чи сплатив аліменти протягом 2 місяців з дня відбуття адміністративного стягнення, що є обов`язковим для встановлення складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Як зазначалося вище, повторністю вчинення правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

З довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що в червні та липні 2023 року ОСОБА_1 було сплачено аліменти в сумі 1882,41 грн та 14738,26 грн. відповідно.

Тобто вказана сплата аліментів відбулася після винесення районним судом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин.

Вказані обставини, які не були з`ясовані судом, свідчать про відсутність кваліфікуючих ознак - повторність вчинення правопорушення та помилковість складання протоколу за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Натомість з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 15.02.2024 розмір заборгованості становить 153459.37 грн., що значно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців та свідчить про наявність кваліфікуючих ознак скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelinv.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За вказаних обставин, зважаючи на помилковість складання протоколу за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП та наявність кваліфікуючих ознак, визначених диспозицією ч.1 ст. 183-1 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про зміну постанови місцевого суду в частині правової кваліфікації скоєного правопорушення та необхідності визнання виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, з накладенням на нього стягнення в межах санкції вказаної статті у вигляді 150 годин суспільно корисних робіт.

Відповідно до пункту 4 частини 8статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику захисника Кобрися Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Кобрися Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року змінити в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Визнати ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 150 годин суспільно корисних робіт.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна