Справа № 366/1429/24
Провадження №3/366/1166/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1(смт. Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

10.05.2024 до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, зокрема:

Справа № 366/1429/24, провадження № 3/366/1166/24

Справа № 366/1430/24, провадження № 3/366/1167/24

Справа № 366/1431/24, провадження № 3/366/1168/24

Справа № 366/1432/24, провадження № 3/366/1169/24

Справа № 366/1433/24, провадження № 3/366/1170/24.

Постановою судді від 21.05.2024 матеріали справ об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер справи 366/1429/24, провадження № 3/366/1166/24.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202881 від 02.05.2024, суть висунутого звинувачення у вчиненні правопорушення зазначена таким чином:

17.04.2024 близько 00 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, чим порушив пункт 4 встановленого йому обмеження в постанові Іванківського районного суду від 14.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202882 від 02.05.2024, суть висунутого звинувачення у вчиненні правопорушення зазначена таким чином:

18.04.2024 близько 02 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, чим порушив пункт 4 встановленого йому обмеження в постанові Іванківського районного суду від 14.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202883 від 02.05.2024, суть висунутого звинувачення у вчиненні правопорушення зазначена таким чином:

20.04.2024 близько 00 год. 10 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, чим порушив пункт 4 встановленого йому обмеження в постанові Іванківського районного суду від 14.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202884 від 02.05.2024, суть висунутого звинувачення у вчиненні правопорушення зазначена таким чином:

21.04.2024 близько 22 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, чим порушив пункт 4 встановленого йому обмеження в постанові Іванківського районного суду від 14.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202885 від 02.05.2024, суть висунутого звинувачення у вчиненні правопорушення зазначена таким чином:

25.04.2024 близько 00 год. 15 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, чим порушив пункт 4 встановленого йому обмеження в постанові Іванківського районного суду від 14.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. Причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Таку поведінку суддя розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто, в повній мірі реалізувати свої права передбаченої ст.286 КУпАП. Він не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

За цих обставин суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідальність за ч. 2 ст. 187 КУпАП настає у разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 ст. 187 КУпАП настає у разі порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); нереєстрація в органі Національної поліції.

Таким чином, доказуванню у справах про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 187 КУпАП підлягає, крім іншого, факт вчинення особою повторно протягом року дій, визначених ч. 1 цієї статті, за які на особу накладено адміністративне стягнення.

З огляду на положення ст. 221 КУпАП, таким доказом може бути постанова судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, яка набрала законної сили та з якої вбачатиметься факт вчинення особою протягом року діянь, передбачених ч. 1 ст. 187 КУпАП, за які на неї накладене адміністративне стягнення.

Проте, до жодного з протоколів про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , які є предметом розгляду цієї справи, не долучено таких постанов не долучено, тому, така кваліфікуюча ознака правопорушення за ч. 2 ст. 187 КУпАП як повторність не доведена.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 454/247/23, суд не може визнати особу винною в діяннях, в яких вона не обвинувачувалась, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону.

Більше того, визнання особою винуватою в діяннях, яке їй не інкримінувалося є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки такими діями суд перебирає на себе функції обвинувачення.

З огляду на викладене що суддя позбавлена можливості вносити зміни до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 , відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, які у справах про адміністративні правопорушення є актами звинувачення, до яких висуваються спеціальні вимоги, зокрема заборона внесення додаткових відомостей та виправлень, обвинувачується у вчиненні правопорушень за ч. 2 ст. 187 КУпАП, а зміна кваліфікації правопорушень є фактичним внесенням змін до зазначених протоколів, що є порушенням наведених у цій постанові релевантних джерел права.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфіковані невірно, що виключає притягнення його до відповідальності за інкримінованою йому ч. 2 ст. 187 КУпАП.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання щодо судового збору суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 187, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян