ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1414/24 Справа № 199/2160/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бондар Юлії Володимирівни на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бондар Ю. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови суду, 05 березня 2024 року о 10 годині 35 хвилин в м. Дніпро, вул. Любарського біля проспекту Слобожанський, 2 б, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN ID.4, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 та рухаючись з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі та своїми діями створив аварійну ситуацію. Так, транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі різко змінив швидкість та напрямок руху ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN MULTIVAN, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головні дорозі в попутному напрямку з лівого боку. В результаті дорожньо-траснпортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п 2.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху (далі- ПДР) та та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність визначеного адміністративного стягнення тяжкості скоєного правопорушення та особі, яка притягається до відповідальності.

Зазначає, що судом першої інстанції при визначенні виду стягнення не враховано, що ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності, допустив не грубе порушення ПДР, має водійський стаж понад 50 років, крім того є особою пенсійного віку. Вважає, що в умовах воєнного стану позбавлення права керування транспортними засобами у прифронтовому регіоні може поставити під загрозу життя і безпеку ОСОБА_1 та його родини у разі необхідності негайної евакуації.

Зауважує, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними є занадто суворим та не відповідає принципам справедливості індивідуалізації покарання.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності кожен окремо підтримали апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просили її задовольнити, постанову суду змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначили, що ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, до адміністративної відповідальності притягається вперше, та спеціальне право на керування транспортними засоби останньому є необхідне з метою пересування за станом здоров`я до медичних закладів.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині призначеного адміністративного стягнення, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі та накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є занадто суворим та таким, що не відповідає даним особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З системного аналізу положень ч. 2 ст. 30 КУпАП слідує, що позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції при визначенні виду адміністративного стягнення не з`ясовано та не враховано в сукупності всі обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався в судовому засіданні надав пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, свою причетність до скоєного не заперечував, є особою пенсійного віку, що істотно знижує ступінь суспільної небезпеки.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно схеми огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 2), автомобілі отримали незначні механічні пошкодження лакофарбового покриття, також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_4 вину у скоєному визнає та не заперечує можливого відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував відсутність обставин, що обтяжують стягнення, та відомостей про те, що останній раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

На переконання суду апеляційної інстанції при визначенні виду і розміру стягнення судом не враховано у повній мірі характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, у зв`язку з чим визначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк на один рік є занадто суворе.

Також поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ОСОБА_1 , є особою похилого/пенсійного віку, у зв`язку з чим позбавлення останнього спеціального права на керування транспортними засобами значно погіршить уклад його життя та можливість транспортування до медичних закладів за станом здоров`я.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яка полягає виключно у порушенні вимог ПДР України без наслідків у виді завдання моральної шкоди чи шкоди життю і здоров`ю інших осіб.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бондар Юлії Володимирівни задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун